Справа № 804/307/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №804/307/16

касаційне провадження №К/9901/14915/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 (головуючий суддя - Кононенко О.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 (головуючий суддя - Дадим Ю.М., судді: Уханенко С.А., Богданенко І.Ю.) у справі №804/307/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Поліпласт-К» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Поліпласт-К» звернулося до адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації № 110070000/2015/00158 від 03.12.2015 та рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару № 110070000/2015/300093/1 від 03.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, натомість митним органом необґрунтовано відмовлено декларанту у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначивши митну вартість за другорядним методом (резервним).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016, адміністративний позов задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та компанією «Chemax Emilia Sobol» (Польща) було укладено контракт № POLICHEM/15 від 13.11.2015 на постачання продуктів неорганічної хімії: тетраборат динатрію (бура очищена), пентагідрат тетраборату динатрію: бура п'ятиводна у кількості 10000 кг. та бура п'ятиводна біг-бег у кількості 12000 кг., всього 22000 кг, за ціною 0,505 євро/кг та 0,49 євро/кг відповідно, на умовах поставки FCA Люблін, Польща, загальною вартістю 10 930 євро. 30.11.2015 з метою митного оформлення товару декларантом було подано до Дніпропетровської митниці ДФС митну декларацію №110070000/2015/311754. Митна вартість товару заявлена за ціною контракту (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. В підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару декларантом було подано до митного органу пакет документів визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Під час здійснення митного контролю митним органом було витребувано у декларанта додаткові документи на підтвердження заявленої до митного оформлення вартості товару; на вимогу митного органу декларантом подано додаткові документи. За результатами розгляду МД та документів, з урахуванням додатково поданих, посадовою особою митного органу складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи попуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2015/00158 від 03.12.2015, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2015/300093/1 від 03.12.2015. Митну вартість ввезеного товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості товару слугував висновок митного органу про наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митним органом неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначивши митну вартість за другорядним методом (резервним) та прийнявши оскаржувані рішення та картку відмови. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані митним органом, а посилання останнього на ненадання всіх необхідних первинних документів, наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Дніпропетровська митниця ДФС подала касаційну скаргу, у якій просить Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Касаційна скарга обґрунтована тим, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення не підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору) через наявні у них розбіжності та відсутність певних відомостей щодо складових митної вартості. Таким чином, митний орган наполягає на правильності застосування ним резервного методу визначення митної вартості товарів.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Як свідчать обставини справи та з'ясовано судами першої та апеляційної інстанцій, декларантом одночасно із МД №110070000/2015/311754 від 30.11.2015 було подано органу доходів і зборів наступні документи: контракт № POLICHEM/15 від 13.11.2015; рахунок-фактура (інвойс) № F/000492/11/15 від 23.11.2015; рахунок-проформа № 16/11/2015-001 від 16.11.2015; платіжне доручення № 32 від 20.11.2015; міжнародну автомобільну накладну №0005647 від 25.11.2015; заявку на перевезення № 18-11-01 від 18.11.2015; довідку транспортно-експедиторських послуг № 985 від 30.11.2015; пакувальний лист № 20151123 від 23.11.2015; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2730 від 25.11.2015; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 25.11.2015; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 25.11.2015; сертифікат про походження товару загальної форми № PL/MF/AL0000168 від 25.11.2015; сертифікат аналізу № 01-01/11/2015 від 23.11.2015; договір про надання послуг митного брокера № 25/11 від 25.11.2015.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 30.11.2015 Дніпропетровська митниця повідомила декларанта про необхідність подання додаткових документів, у зв'язку із спрацюванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, а саме: товаротранспортних та товаросупровідних документів (у тому числі паперовий примірник митної декларації суміжної сторони), а також документів, що підтверджують правильність класифікації товарів згідно з УКТЗЕД та митну вартість товарів.

На вимогу органу доходів і зборів декларантом додатково подано наступні документи: примірник митної декларації суміжної сторони від 25.11.2015, калькуляцію вартості товару від 23.11.2015, лист від «Chemax Emilia Sobol» №151201 від 01.12.2015 та його переклад зі звіркою перерахувань за інвойсом №F/000492/11/15 від 23.11.2015; прайс-лист від 13.11.2015 з перекладом; висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати про якісні та вартісні характеристики задекларованих товарів № Г0-4540 від 02.12.2015; договір №29082014 укладений між ТОВ «Транс Бус» та ПП «Євролайн-МВ», який виконав транспортування згідно з CMR № 0005647 від 25.11.2015; довідку від ТОВ «Транс Бус» № 988 від 30.11.2015; комерційну пропозицію продавця від 06.11.2015 року.

За результатами розгляду МД та доданих до неї документів, з урахуванням додатково поданих, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи попуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110070000/2015/00158 від 03.12.2015, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110070000/2015/300093/1 від 03.12.2015.

Підставою для коригування митної вартості товару слугував висновок митного органу про те, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та відсутні усі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, зокрема: до митного оформлення рахунок-фактура про оплату послуг з організації та здійснення перевезення не надавався.; згідно міжнародної автомобільної накладної № 0005647 від 25.11.2015 у графі 16 «перевізник» зазначено PF «EUROLINE-MV», тоді як до митного оформлення надано транспортно-експедиційний договір з ТОВ «Транс Бус»; декларантом були надані наступні документи: примірник митної декларації країни експорту від 25.11.2015, калькуляцію витрат від 23.11.2015, оформлену продавцем товару, який не є його виробником, крім того, зазначений документ не є калькуляцією, а лише інформацією про вартість товару, без зазначення її складових, прайс-лист також виданий продавцем, а не виробником.

Митну вартість імпортованого товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Виявлені митним органом у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжності жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що організацію перевезення імпортованого товару на підставі договору № 18-11-2015-15 від 18.11.2015 здійснювало ТОВ «Транс Бус», яким, у свою чергу, було укладено договір з перевізником ПП «Євролайн-МВ», що підтверджується наданими позивачем договорами (а.с. 67-72), тому ПП «Євролайн-МВ» обґрунтовано було вказане у гр. 16 міжнародної автомобільної накладної № 0005647 від 25.11.2015. Щодо визначення вартості витрат на перевезення товару, то вони підтверджуються заявкою про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № 18-11-01 від 18.11.2015 та довідкою транспортно-експедиторських послуг № 985 від 30.11.2015, згідно яких витрати на транспортування вантажу від міста Люблін, Польща, до митного пункту перетину кордону України Ягодин склали 11000 грн.

Щодо недоліків у наданих позивачем митній декларації країни експорту, калькуляції витрат та прас-листі, то суди обґрунтовано вказали на те, що примірники цих документів надавались позивачу контрагентом за зовнішньоекономічним контрактом, тому він не може нести відповідальність за не зазначення в цих документах відомостей які митниця вважає обов'язковими. Окрім того, позивач звертався до постачальника з письмовим запитом, у якому просив надати прайс-лист та калькуляцію вартості на задекларований товар від виробника, однак у запитуваних документах компанією «Chemax Emilia Sobol» (Польща) було відмовлено з посиланням на комерційну таємницю.

Слід також вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Таким чином, митним органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Така не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Дніпропетровської митниці ДФС без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 у справі №804/307/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк