Справа № 127/26948/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 127/26948/16-а

адміністративне провадження № К/9901/45617/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 127/26948/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію;

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Вохмінова О. С.) від 15 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Залімського І. Г, Смілянця Е. С., Сушка О. О.) від 28 березня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив:

- визнати неправомірним рішення Комісії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (протокол № 9020 від 25 жовтня 2016 року) щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 липня 2016 року;

2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що має необхідний стаж роботи на посаді, що дає право на пільгову пенсію відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у призначенні якої відповідач протиправно йому відмовив.

3. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, позов задоволено.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. 11 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення ОСОБА_2, в якому позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 23 березня 2018 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 127/26948/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку до розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно записів трудової книжки, з 14 лютого 1985 року позивач працював на посаді машиніста холодильних установок по 4 розряду Вінницького міського молокозаводу. 01 грудня 1986 року йому присвоєний 5 розряд машиніста холодильних установок. 01 жовтня 1987 року у зв'язку з переходом на нові умови оплати праці позивач переведений машиністом холодильних установок по 5 розряду. 31 січня 1995 року - звільнений за власним бажанням. 15 лютого 1995 року - прийнятий на Вінницький консервний завод машиністом холодильної установки, обслуговуючий холодильно-аміачні установки по 5 розряду в холодильник. 24 листопада 2000 року - звільнений у зв'язку з переведенням на підприємство «Вінницький консервний завод» (п. 5 ст. 36 КЗпП України). 24 листопада 2000 року прийнятий на підприємство «Вінницький консервний завод» машиністом холодильних установ 5-го розряду в холодильний цех по строковому трудовому договору. 07 травня 2001 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 11-14).

12. 26 липня 2016 року, після досягнення 55 років, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а. с. 40).

13. Згідно протоколу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 9020 від 25 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки пільговий стаж роботи останнього становить 10 років 06 місяців 11 днів. Період роботи з 15 лютого 1995 року по 24 листопада 2000 року не зарахований до пільгового стажу позивача через відсутність наказу про результати атестації робочих місць (а. с. 9).

14. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що на момент звернення до відповідача з відповідною заявою позивач досягнув 55 років, мав 36 років 10 місяців 15 днів загального стажу та більше 12 років 6 місяців спеціального пільгового стажу, а тому останній має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

17. Скаржник зазначає, що пільговий стаж позивача становить лише 10 років 06 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Період роботи з 15 лютого 1995 року по 24 листопада 2000 року не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки відсутній наказ про результати атестації його робочого місця.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

19. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

21. Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

22. Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

23. Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

24. Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно Списків № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383).

25. Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

26. Згідно п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

27. Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

28. В ході розгляду справи судами установлено, що атестація робочого місця позивача на Вінницькому консервному заводі була проведена 26 серпня 1993 року на підставі наказу № 130 від 26 серпня 1993 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» (а. с. 17).

29. Крім того, згідно наказів № 5 від 20 січня 1995 року, № 1 від 10 січня 1997 року, № 1а від 11 січня 1999 року на Вінницькому консервному заводі машиністам аміачно-холодильних установок встановлювалась доплата за шкідливість відповідно до наказу № 130 від 27 серпня 1993 року «Про атестацію робочих місць за умовам праці» (а. с. 63-66).

30. Довідками арбітражного керуючого підприємства «Вінницький консервний завод» Круткевича В. І. від 08 серпня 2016 року № 12 та від 08 серпня 2016 року № 13 підтверджено наступні обставини: наявність трудового стажу для призначення пенсії позивача, а саме, що він з 15 лютого 1995 року по 24 листопада 2000 року виконував обслуговування холодильно-аміачних установок (повний робочий день); в період з 30 квітня 1996 року по 28 жовтня 1998 року на підприємстві «Вінницький консервний завод» не змінювались докорінно умови і характер праці за професією машиніст холодильно-аміачних установок; підприємство «Вінницький консервний завод» є правонаступником державного підприємства Вінницький консервний завод відповідно до наказу регіонального відділення фонду Державного майна у Вінницькій області від 30 квітня 1996 року № 423/1 (а. с. 18-19).

31. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що записи у трудовій книжці та уточнюючі довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком № 2, що надає право на включення періоду з 15 лютого 1995 року по 24 листопада 2000 року до пільгового стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

32. Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів зазначає, що, вони дублюють позицію Пенсійного органу, викладену в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі. Всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, скаржником у касаційній скарзі не зазначено.

33. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог.

34. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

35. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

36. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

37. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 127/26948/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб