Справа № 2а-6930/12/1370
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1674/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 2а-6930/12/1370 (головуючий суддя Мартинюк В.Я., м. Львів, повний текст рішення складений 20 грудня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними наказів про звільнення, поновлення на посаді, визнання дій протиправними та виплату середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 13.07.2012 року за №1133 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 ;

б) поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області;

в) визнати протиправними дії відповідача та скасувати наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

г) стягнути з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового утримання за час вимушеного прогулу з 13 липня 2012 року.

Ухвалами Львівського окружного адміністративного суду провадження у справі неодноразово зупинялось та поновлювалось.

Рішенням від 20 грудня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив в повному обсязі.

Визнав протиправними та скасував накази Головного управління МВС України у Львівській області від 13.07.2012 року за №1133 в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 та від 31.07.2012 року за №240 о/с в частині звільнення старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 01.08.2012 року та стягнув з Головного управління МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 175445 грн. 52 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків та інших обов'язкових платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2133 грн. 01 коп., за виключенням податків та інших обов'язкових платежів, суд допустив до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ МВС України у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судове рішення ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що усі дії посадових осіб ГУ МВС України у Львівській області, що пов'язані з підготовкою та виданням наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а також звільнення з органів внутрішніх справ були вчинені з неухильним дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Дисциплінарний статут обумовлює можливість притягувати особу рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності поряд з адміністративною, кримінальною чи матеріальною відповідальністю.

Відтак, на думку відповідача, відсутність вироку у кримінальному провадженні або не доведення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення жодним чином не впливає на підстави накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Згідно висновку службового розслідування, за грубі порушення положень Закону України ,,Про міліцію", Дисциплінарного статуту ОВС України, що призвело до надзвичайної (резонансної) події - порушення кримінальної справи відносно працівника міліції, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, на старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

По факту даної події начальник Шевченківського РВ ДМУ ГУМВС України у Львівській області вніс подання від 25.07.2012 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ України і відповідно до вимог чинного законодавства була проведена атестація позивача. Позивач був ознайомлений з текстом атестаційного листа 19.07.2012.

Згідно атестаційного листа від 30.07.2012 за період з січня 2012 р. по липень 2012 р., атестаційна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС України.

З рапортом про незгоду з атестаційним листом ОСОБА_1 не звертався, атестацію не оскаржив, отримав витяг з наказу про його звільнення, трудову книжку та військовий квиток.

За таких обставин відповідач вважає, що звільнення ОСОБА_1 проведене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Правом подання відзиву позивач ОСОБА_1 не скористався.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 13.07.2012 року за №1133 ,,Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС" за грубі порушення положень Закону України ,,Про міліцію", Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року за №81, що призвело до надзвичайної події - порушення кримінальної справи, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, на старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с (по особовому складу), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1 /М-201014/, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС, з 31.07.2012 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 17 років 01 місяць 06 днів, у пільговому обчисленні: 22 роки 00 місяців 05 днів. Підставою для прийняття даного наказу був наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені позивачем накази не відповідають критерію законності акта суб'єкта владних повноважень, закріпленому у п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України ,,Про міліцію" від 20.12.1990 року за № 565-XII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (частина 1);

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України (частина 9);

працівники міліції, яких притягнуто до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення, звільняються із служби у триденний строк з дня отримання відповідним органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили (частина 15).

За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що працівники органів внутрішніх справ можуть нести дисциплінарну відповідальність поряд з притягненням їх до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності.

Стаття 12 Статуту визначає, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

При цьому у відповідності до ст.14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим заходом дисциплінарного стягнення і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що одним із елементів, який передує накладенню дисциплінарного стягнення є доведена вина працівника по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на нього трудових обов'язків. Провина працівника у вчиненні дисциплінарного проступку має бути у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Отже, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих роботодавцеві наслідків.

Пунктом 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Згідно пункту 24 вказаного Положення уразі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): є) за порушення дисципліни; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що підставою для звільнення позивача був Висновок службового розслідування за №205, затверджений начальником ГУ МВС України у Львівській області 11.07.2017 року , з приводу порушення кримінальної справи №183-0279 відносно посадових осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (заступника начальника відділу начальника МГБ ОСОБА_2, старшого дільничного інспектора цього ж відділу лейтенанта міліції ОСОБА_1, та двох помічників дільничного СДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого сержанта міліції ОСОБА_3 та сержанта міліції ОСОБА_4 ) за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.146 ч.2 ст.365 КК України.

Так, згідно висновку службового розслідування установити причетність працівників міліції до скоєння даного злочину не надалось можливим, а тому було прийнято рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності службових осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області після встановлення їх винності або невинності у відповідності до закону прокуратурою Шевченківського району м. Львова.

Також у висновку службового розслідування зазначено, що проведеним прокуратурою Шевченківського району м.Львова досудовим слідством установлено, що ОСОБА_2 3 грудня 2011 року, працюючи на посаді заступника начальника районного відділу міліції - начальником міліції громадської безпеки Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, будучи зобов'язаним у відповідності до Закону України ,,Про міліцію" виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, приймати і реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, тобто будучи службовою особою, діючи за попередньою змовою із працівниками Шевченківського РВ: помічником дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3, помічником дільничного інспектора міліції сектору дільничних - інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4, старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_1, діючи у власних інтересах та всупереч інтересам служби, явно виходячи за дані йому Законом України повноваження, чітко усвідомлюючи всю незаконність своїх дій як працівника правоохоронного органу, дав незаконну вказівку останнім, незаконно утримувати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на опорному пункті дільничних інспекторів Шевченківського РВ, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.А.Кучера, 8, та будь-якими методами фізичного та психічного впливу примусити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до дачі зізнавальних показів по злочинам.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи за №17/12 від 11.01.2012 року у громадянина ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у огляді синців на лівій поперековій ділянці, задній поверхні правого стегна, задньо-внутрішній поверхні лівого стегна, садна на передній поверхні лівої тазової гомілки, і могли бути спричиненні в період з 04.12.2011 по 06.12.2011 ударами руками, ногами або іншими тупими предметами та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього, згадані працівники міліції чітко усвідомлюючи всю незаконність своїх дій, всупереч волі ОСОБА_5 , позбавляючи його можливості вільно пересуватися, в період з 03.12.2011 по 05.12.2011 утримували останнього на опорних пунктах Шевченківського РВ, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. А.Кучера, 8 та Єрошенка, 20, де останній не бажав перебувати, без відповідних повідомлень керівництва та родичів останнього та складення передбачених законодавством процесуальних документів, чим обмежив особисту волю ОСОБА_5 , хоч реальних підстав не було.

Ураховуючи вищенаведене, а також те, що прокуратурою Шевченківського району м.Львова у процесі проведення досудового слідства по кримінальній справі №183-0279 12.06.2012 року порушено кримінальну справу відносно старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.146 ч.2 ст.365 КК України та 27.06.2012 року по даній кримінальній справі закінчено досудове слідство та скеровано її до Шевченківського районного суду м.Львова у порядку ст.225 КПК України для її розгляду, було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ (а.с. 44-49).

Суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази та встановив, що висновок службового розслідування містить виклад аналогічних обставин та підстав притягнення до кримінальної відповідальності, який відображений у постанові старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м.Львова ОСОБА_7 від 29.05.2012 року про порушення кримінальної справи №183-0279 (а.с. 51-52).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку, що позивач фактично був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, оцінку яким має надавати суд в рамках розгляду кримінальної справи№183-0279.

При цьому суд врахував, що на час звільнення позивача, так і на час розгляду справи в суді вирок у кримінальній справі щодо ОСОБА_1 не виносився.

Частина 5 статті 17 Статуту передбачає, що особа рядового або начальницького складу, стосовно якої винесено постанову про притягнення її як обвинуваченої у вчиненні злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг, та/або пов'язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом, до розгляду справи судом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважає, що позивач повинен був бути відсторонений від виконання повноважень до розгляду кримінальної справи у суді, а в разі винесення обвинувального вироку щодо нього звільнений з органів внутрішніх справ на підставі підп. «й» п.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суддів апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

В наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в органах внутрішніх справ зазначено, що на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення за грубе порушення положень Закону України ,,Про міліцію", Дисциплінарного статуту ОВС України, що призвело до надзвичайної події - порушення кримінальної справи, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що єдиною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є порушення кримінальної справи. Інших доказів на підтвердження факту порушення позивачем службової дисципліни під час службового розслідування не встановлено.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 по справі ,,Лавентс проти Латвії зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 по справі ,,Аллене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Тобто, сам по собі факт пред'явлення ОСОБА_1 обвинувачення не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника міліції.

За таких обставин, колегія суддів визнає вірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно приписів ч.2 ст. 5 Статуту працівники органів внутрішніх справ можуть нести дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом також у випадках коли вони в установленому законодавством порядку притягнуті до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності.

Тобто, за вчинення кримінального проступку позивач може бути підданий дисциплінарному стягненню лише після притягнення його до кримінальної відповідальності у відповідності до вироку суду, який набрав законної сили.

Оскільки інших підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, крім порушення кримінальної справи, оскаржені накази не містять, суд першої інстанції мотивовано визнав їх протиправними та скасував.

При цьому, у відповідності до приписів пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ суд стягнув з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цієї скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 2а-6930/12/1370 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 11.04.2019.