Справа № 751/6359/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/6359/18 Суддя (судді) першої інстанції: Ченцова С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочка Є.О.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0734/10200/18 від 03.09.2018 року, винесену заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Литвиненком В.В. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 157464,09 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Чернігівська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_5, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2017 року на адресу ТОВ «УКРТЕКСІМ», згідно із контрактом № 13 від 04.03.2016 року, надійшла перша партія товару «Пледи дорожні, рушники махрові» вагою брутто 2187 кг., фактурною вартістю 5661,94 дол. США, від виробника GEMON Gida lс ve Dis Sanayi Ticaret Limited Sirketі (Республіка Туреччина).

Згідно поданої декларації UA 102150/2017/2033606 декларантом є ОСОБА_6 з яким, як директором ПП «Бізнес партнер», ТОВ «УКРТЕКСІМ» укладено договір -доручення про надання послуги по декларуванню товарів № 31/07/2017 від 31.07.2017 року.

28.08.2017 року Державна фіскальна служба України направила до Міністерства митниці та торгівлі Туреччини лист за № 4708/5/99-99-19-02-02-16 щодо достовірності документів: контракту № 26 від 22.05.2017 року; invoice № 1711047 від 15.06.2017 року; CMR № 477044 від 16.06.2017 року, які стали підставою для митного оформлення на ім'я ТОВ «УКРТЕКСІМ» товарів (а.с.30).

З інформації митної адміністрації Туреччини від 15.02.2018 року № 29980007 - 724.01.03/UA - 31313488 - 32098623 вбачається, що на замовлення митниці до листа № 4708/5/99-99-19-02-02-16 від 28.08.2017 року вкладені документи на 8 аркушах ( а.с. 152).

У доповідній записці, адресованій начальнику Чернігівської митниці, зазначено що відповідно до інформації митної адміністрації Туреччини від 15.02.2018 року № 29980007 - 724.01.03/UA - 31313488 - 32098623, яка надійшла за запитом Чернігівської митниці ДФС листом Державної фіскальної служби України від 08.05.2018 року № 13733/7/99-99-19-02-02-17, митне оформлення цих партій товарів у митному режимі експорту проведено митними органами Туреччини за рахунком-фактурою від 28.07.2017 року № 231580, із зазначенням підстави поставки контракт № 13 від 04.03.2016 року та загальною вартості товарів на умовах поставки СІР-Київ 12521,90 дол. США. За результатами опрацювання зазначеної відповіді митних органів Туреччини, Управлінням адміністрування митних платежів Чернігівської митниці ДФС відповідно до службової записки від 15.05.2018 року № 356/25-70-19-01 виявлено наступні розбіжності в розмірі вартості товарів заявлених за митною декларацією від 03.08.2017 року № UA 102150/2017/2033606, з урахуванням курсу валют НБ України на момент здійснення митного оформлення, а саме: різниця в сплаті митних платежів 52488,03 грн.( а.с. 28).

22.05.2018 року т.в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії - начальником відділу інформаційно-аналітичної роботи, моніторингу та оперативного реагування Чернігвської митниці ДФС ОСОБА_7 складено протокол відносно ОСОБА_3 за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України (а.с. 60 ).

03.09.2018 року заступником начальника Чернігівської митниці ДФС України Литвиненком В.В. була винесена постанова по справі про порушення митних правил № 0734/10203/18, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 157464 грн. 09 коп. (а.с. 11).

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

У ч. 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

У ч. 8 ст. 264 МК України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

У ст.10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів наявності в діях позивача умислу на вчинення дій, передбачених статтею 485 МК України.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються з суворим додержанням законності.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні вимоги закріплено у ст. 280 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Митна декларація UА 102150/2017/203606 подавались Чернігівській митниці ОСОБА_6, з яким, як директором ПП «Бізнес партнер», ТОВ «УКРТЕКСІМ» укладено договір -доручення про надання послуги по декларуванню товарів № 31/07/2017 від 31.07.2017 року( а.с. 41). У даній декларації вказана вартість товарів 5661,94 дол. США, у представників митниці зауважень щодо зазначених сум не виникло, митні платежі нараховані та сплачені з вказаних вихідних даних.

Колегія суддів зазначає, що представником відповідача не доведено правомірності винесення вказаної постанови, надані докази є неналежними та недопустимими, документи, які долучені до справи, не містять офіційного перекладу, а тому не можуть братися судом до уваги при ухваленні рішення.

Щодо строків накладення адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Відповідно до листів Міністерства юстиції України №22-34-1465 від 01 грудня 2003 року та №22-14-493 від 17 липня 2007 року, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Правопорушення, за вчинення якого згідно з оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф, визначене статтею 485 МК України. Відповідно до цієї статті заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, передбачене статтею 485 МК порушення митних правил, яке полягає в заявленні у ВМД неправдивих відомостей як підстави для зменшення розміру сплати податків і зборів, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю.

Тому зазначене порушення митних правил не можна вважати триваючим, воно припиняється із поданням декларації митному органу, а отже, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через шість місяців з дня його вчинення.

Відповідно до інформації митної адміністрації Туреччини, остання проінформувала про вартість товарів отриманих ТОВ «УКРТЕКСІМ» за митною декларацією № UА 102150/2017/203606 15.02.2018 року.

Спірна митна декларація подана 03.08.2017 року, 22.05.2018 року щодо ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил, а 03.09.2018 року - винесена постанова в справі про порушення митних правил.

Отже відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки дане правопорушення не є триваючим та вважається закінченим з моменту подання митної декларації, та інших документів на підставі яких нараховуються та сплачуються митні платежі.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги факт пропуску строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про порушення митних правил № 0734/10200/18 від 03.09.2018 року підлягає скасуванню.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та/або процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2019року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Сорочко Є.О.