Справа № 818/1576/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 818/1576/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача Похилько Л.В

відповідача Милик К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року по справі № 818/1576/18 (головуючий І інстанції: Шевченко І.Г., повний текст складено 10.09.2018 року) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.12.2017 №, яким зобов'язано сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 1099865,83грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.12.2017 № в частині застосування до ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 299 390 грн. 60коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт наголошує, що на його думку спірне податкове повідомлення-рішення від 29 грудня 2017 року № про сплату ТОВ «СМНВО» штрафу за порушення граничного строку сплати авансових внесків з податку на прибуток є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. З огляду на положення п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України апелянт доводить, про відсутність підстав за наслідками діяльності у 2015 році застосування штрафних санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку повноти сплати цього податку.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти скарги. Наданий письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСАС України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ «СМНВО» 10.02.2015 подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік №, в якій задекларовано авансовий внесок з цього податку, що підлягає сплаті позивачем щомісячно протягом всього 2015 року, в сумі 3757375,00грн. (ряд.23 декларації) (а.с.30-34).

Працівниками Харківського управління Офісу ВПП ДФС України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, якою встановлено, що на порушення вимог п.36.1 ст. 36 та п. 38.1 ст. 38 розділу І та п.57.1 ст. 57 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України платником податків несвоєчасно було сплачено суму самостійно визначеного та узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2014 рік на загальну суму 5499329,15 грн.

За результатами перевірки, висновки якої зафіксовані в акті від 11.12.2017 №429/28-10-50-10-10/34013028 (а.с.10-13), податковим органом 29.12.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до товариства застосовано штраф у сумі 1099865,83грн., за затримку на 774,787,788,793,874,894,906,875 календарних днів сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5499329,15грн. (а.с.8,9).

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України в редакції, чинної на час подання декларації було передбачено, що у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України у редакції, що діяла як до 1 січня 2015 року так і на момент подання декларації, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому за приписами вказаної статті Податкового кодексу України платники податку на прибуток щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового в зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено за матеріалами справи (а.с.45-51) ТОВ «СМНВО» протягом всього 2015 року допустило порушення ст. 57 Податкового кодексу України в частині своєчасності погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, а саме: грошове зобов'язання з граничним терміном сплати - 30.05.2015 було частково погашено протягом періоду з 12.07.2017 по 21.11.2017 відповідно до інкасових доручень на загальну суму 8404,15грн. з затримкою на 774,787,788,793 календарних днів (а.с.45-50) та відповідно до платіжного доручення №1236 від 21.11.2017 (а.с.51) на загальну суму 3993972грн. (спрямованої в рахунок погашення податкового боргу згідно черговістю його виникнення) з затримкою на 875 та 906 календарних днів.

В даному випадку відповідачем обґрунтовано було визначено санкції у розмірі 20% погашеної суми боргу, що склало 800475грн.23коп. ((8404,15+3993972)*20% ).

Як в суді першої інстанції, так і в доводах скарги, апелянт посилаючись на норми п.31.1 ст. 31 (строк сплати податку та збору), п.36.1 ст.. 36 (податковий обов'язок), п.54.1 ст. 54 (визначення сум податкових та грошових зобов'язань) Податкового кодексу України, доводить, що оскільки податковий обов'язок товариства зі сплати податку на прибуток виник саме у 2015 році, то враховуючи п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти його сплати не можуть застосовуватись.

В той же час, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв їх до уваги оскільки в даному випадку береться до уваги не сам факт сплати авансових внесків та дата виникнення податкового обов'язку по його сплаті. В даному випадку приймається до уваги саме період, за наслідками діяльності якого були нараховані дані авансові внески.

Платники податку на прибуток, відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку саме за попередній звітний (податковий) рік, тобто 2014 рік. А відповідно до п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2015, за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються. Ця норма застосовується до декларацій, уточнюючих розрахунків, які були подані підприємствами платниками податку на прибуток за результатами діяльності у 2015 році, а господарські операції, за якими нараховується податок, мають бути вчинені у 2015 році.

В даному ж випадку штрафні санкції застосовувались за порушення строків сплати грошових зобов'язань, які були сформовані та нараховані позивачем не в 2015 році, а саме в результаті господарської діяльності за попередній звітний період (2014 рік) та внесені до відповідного звітного податкового документу і податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято у зв'язку з порушенням позивачем термінів сплати авансових внесків з податку на прибуток протягом 2015 рік, які були самостійно визначені та нараховані товариством в декларації від 10.02.2015 за результатами діяльності саме у 2014 році.

Тобто, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані обставини не дозволяють застосовувати до спірних правовідносин норми п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Податкового кодексу України та, відповідно, посилання позивача на дані положення є необґрунтованими.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування до ТОВ «СМНВО» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 800475грн. 23коп. діяв у відповідності до норм Податкового кодексу України, його дії в цій частині відповідають ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача від 29.12.2017 №, в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 299 390 грн. 60 коп., судом враховано наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для застосування санкцій в цій частині стало подання позивачем 09.11.2017 та 20.10.2017 уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал 2015р. та за 2017 рік, якими зменшено зобов'язання за ці періоди у розмірі 1230682грн. та 266271грн. відповідно (а.с.35-44). До підстав уточнення, його правомірності, розміру зменшеної до сплати суми жодних застережень податковий орган не має.

Погашена зменшеним до сплати податковим зобов'язанням уточнюючими податковими деклараціями сума боргу за 2014рік у загальному розмірі 1496953грн. і стала об'єктом в тому числі застосування 20% штрафу (299390грн. 60коп.), виходячи із затримки погашення боргу на 874 та 894 календарних днів (а.с.9).

Податковий орган стверджує, що зменшення належного до сплати податку за 2014 рік уточнюючими податковими деклараціями за І квартал 2015р. та за 2017 рік є сплатою (погашенням податкового боргу), яке доводить правомірність застосування штрафу. Отже, податковим органом застосовано штраф за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов'язання на суму, яка зменшена товариством позивача шляхом подання уточнюючих декларацій. В той же час, об'єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №813/2009/17, від 03.05.2018 у справі №820/4177/17.

Суд першої інстанції в цій частині правильно визначився із вимогами, які з урахуванням задоволених вимог в межах апеляційного перегляду рішення суду не є спірним між сторонами, тому здійснювати перегляд в ці частині з урахуванням ст.308 КАС України потреби не має.

Стосовно доводів апелянта щодо зміни правового регулювання положень ст.126 ПК України які існували станом на час 2015 року, та на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 29.12.2017 №, яким зобов'язано сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 1099865,83грн., що з огляду на принцип дії закону у часі, унеможливлює застосування до платника податків штрафної санкції за несвоєчасну сплату авансових платежів, колегія суддів зазначає.

На час, прийняття спірного ППР від 29.12.2017 року диспозиція норми ст.126 ПК України існувала в наступній редакції, а саме: 126.1. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

Абзац перший пункту 126.1 статті 126 із змінами, внесеними згідно із Законами № 909-VIII від 24.12.2015, № 1797-VIII від 21.12.2016\

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Станом на період 2015 року, положення цієї ж диспозиції мало наступну редакцію, а саме:

126.1. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пункт 126.1 статті 126 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3609-VI від 07.07.2011, № 5083-VI від 05.07.2012; в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014.

Такий законодавчий підхід більш широкого та загального кола податкових зобов'язань, що мають узгоджений характер, здійснений внаслідок змін правового регулювання та відміни сплати авансових внесків з податку на прибуток, а тому відбулось виключення його зі складу такого переліку. В той же час, саме питання щодо застосування штрафних наслідків за порушення термінів сплати будь-якого узгодженого зобов'язання залишилось не змінним, як і санкційна частина норми, як станом на 2015 рік, так і станом на 2017 рік.

Позивач вважає, що внаслідок того, що станом на час прийняття спірного ППР від грудня 2017 року положення норми п.126.1 ст.126 ПК України не передбачало застосування штрафних санкцій, яка була в редакції чинній станом за період дії 2015 року за затримку у сплаті узгодженої суми авансових внесків з податку на прибуток підприємств, тому підстав застосовувати штрафних санкцій не було.

Колегія суддів зазначає, що системний аналіз наведених норм у своїй динамічній та структурній послідовності встановлює відповідальність за затримку сплати будь-яких узгоджених сум грошового зобов'язання, в тому числі які існували до внесення змін до цієї норми, яка усунула конкретизацію виду таких зобов'язань, залишивши в їх складі усі зобов'язання, які є узгодженими. В даному випадку узгоджені зобов'язання зі сплати авансових внесків з кінцевим терміном сплати 30.05.2015 року, була здійснена за межами 2015 року.

Тому, застосовуючи положення п.126.1 ст.126 ПК України, контролюючий орган діяв правомірно.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року по справі № 818/1576/18- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлений 12.04.2019 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц