Справа № 420/1093/19
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1093/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Селімової О.В.,

представник позивача - не з'явився,

представника відповідача - Янковської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №56633130 від 05.02.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за результатом якого позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.02.2019 року ВП№56633130 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 05.02.2019 року ВП№56633130 винесена безпідставно та підлягає скасуванню, оскільки рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2017 по справі № 520/140836/17 виконано в повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку з тим, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.11.2017 по справі № 520/140836/17 за виконавчим листом № 522/10886/17 Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі вимоги виконавчого документа не виконані, а саме: згідно з копією розпорядження 835592 від 18.06.2018 року, в додатках до листа боржника від 10.07.2018 року №2522/06 вказано що розмір пенсії встановлено з обмеженням, проте як згідно з виконавчим листом зобов'язано ЦОУПФУ в м.Одесі здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром. Крім того, відсоток розрахунку пенсії згідно цього ж розпорядження від заробітку складає 60% проте як пенсія стягувачу нараховується у розмірі 80% від заробітку з 08.10.2009 року. Що вже встановлено безпосередньо рішенням суду №522/10886/17, а тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача до судового засідання з'явився, проти позову заперечував, підтримуючи доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2017 року по справі №522/10886/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі і Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку пенсії неправомірними. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок ОСОБА_2, пенсії по інвалідності 2 групи, починаючи з 1 грудня 2016 року відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області № 04-1025 від 16.02.2017 року, виходячи із заробітної плати працюючого судді відповідного рангу без обмеження максимальним розміром.

Вказане рішення суду набрало законної сили та 12.06.2018 Приморським районним судом м. Одеси видано позивачу виконавчий лист по справі №522/10886/17.

На виконання виконавчого листа по справі №522/10886/17 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56633130 від 19.06.2018 року.

Позивач листом вих.№ 2522/06 від 10.07.2018 року повідомив державного виконавця про те, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2017 по справі № 522/10886/17 виконано управлінням.

Відповідно довідки про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 10.07.2018 року №2522/06, позивачем здійснено перерахунок ОСОБА_2 починаючи з 01.12.2016 року виходячи із заробітної плати працюючого судді відповідного рангу без обмеження максимальним розміром. Після виконання постанови розмір пенсії склав 13440, 00 грн. із розрахунку 60% від заробітної плати, яка застосовувалась на момент виконання Постанови з урахуванням діючого законодавства. Так як розмір пенсії після виконання Постанови зменшується, виплата проводиться в попередньому розмірі.

Відповідно до Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.11.2017 року встановлено, що згідно до положень ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати працюючим державним службовцям, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області № 04-1025 від 16.02.2017 року, сума заробітної плати судді Кіровського районного суду м. Донецька станом на 01 грудня 2016 року становить - 16000,00 гривень й доплата за вислугу років 40% - 6400,00 гривень, а разом 22400,00 гривень. Окрім цього на всі виплати, вказані у зазначеній довідці, нараховуються страхові виплати.

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії дійсно відбулося підвищення розміру заробітної плати працюючим суддям. Отже, у позивача виникло право на перерахунок отримуваної нею пенсії державного службовця.

Листом № 517/С-11 від 30.09.2016 року, управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси повідомило, що позивачу проведено перерахунок пенсії із заробітку 19292 гривні у розмірі 80%, розрахунковий розмір пенсії склав 15433,60 гривень до виплати розмір пенсії дорівнює 10740 гривень. Враховуючи, що до виконання постанови суду розмір пенсії був більшим ніж після виконання постанови суду управлінням залишено більший розмір 13641,60 гривень і подальшому виплачують розмір пенсії в тому ж самому розмірі, що і до постанови суду.

Листом від 01.03.2017 року № 207/С-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило , що постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2016 року виконано, але при перерахунку пенсії здійснено обмеження пенсії максимальним розміром 10740 гривень.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3.06.2013 р.: «Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід* ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання) та надання їм в майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дар підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи звуження досягнутого рівня без відповідної компенсації. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими ... статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4). Як зазначається в Рекомендації Кабінету Міністрів ради Європи державам-членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року № (2010)12 «мають існувати гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

В тексті зазначеного Рішення Конституційного Суду йдеться мова про пенсії і щомісячне грошове утримання суддів (а не лише про щомісячне довічне грошове утримання), висновок зроблений такий : «Конституційний Суд вважає, що положення третього речення ч.5 ст. 138 Закону 2453, ст.2 Закону 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать ч. 1 ст. 126 Конституції України».

Суд прийшов до висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_2 отримує пенсію за умовами Закону України «Про державну службу», яким передбачений порядок, процедура призначення пенсії по інвалідності і цей Закон є процесуальним в даному випадку, але вона залишається суддею у відставці, має статус судді і, як наслідок, на неї розповсюджується Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який є нормою матеріального права, а також всі норми Конституції України щодо гарантій незалежності суддів. Тому дії відповідачів щодо відмови в виплаті пенсії позивачці без обмеження максимального розміру є незаконними, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином з огляду на викладене, суд приходить висновку, що позивачем не виконано Рішення Приморського районного суду м.Одеси, оскільки перерахунок пенсії здійснено із розрахунку 60% відсотків заробітної плати, однак позивачем листом № 517/С-11 від 30.09.2016 року повідомило, що позивачу проведено перерахунок пенсії із заробітку 19292 гривні у розмірі 80%, розрахунковий розмір пенсії склав 15433,60 гривень до виплати розмір пенсії дорівнює 10740 гривень, у зв'язку з застосуванням обмеженням.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено частиною 6 статті 26 цього Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.19 №1404, сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм Закону України "Про виконавче провадження" дозволяє прийти до висновку, що невиконання боржником рішення без поважних причин у визначений строк є підставою для накладення на боржника штрафу.

Позивачем до суду не надано доказів виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2017 року по справі №522/10886/17 у повному обсязі, оскільки позивачем було проведено перерахунок пенсії у розмірі 60% а не 80% суми заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.02.2019 по ВП № 56633130 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в повному обсязі винесена з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", а тому підстави для її скасування відсутні.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В

Відмовити у повному обсязі в задоволені адміністративного позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №56633130 від 05.02.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.Г.Гусев

Повний текст Рішення складено та підписано суддею 12 квітня 2019 року.

Суддя О.Г.Гусев

.