Справа № 160/1701/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2019 року Справа № 160/1701/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача Чернети В.Є.
представника відповідача Дудченко А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АВІАС ПЛЮС» доГоловного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
20.02.2019 року Приватне акціонерне товариство «АВІАС ПЛЮС»(далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданніза правилами загального позовного провадження.
Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилалася на факти, зазначені у відзиві на позов.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Цільове призначення земельної ділянки-фактичне розміщення автозаправної станції.
Рішенням ДФС України №3645/6/99-99-11-06-01-25від 24.01.2019 р. залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а скаргу ПрАТ «АВІАС ПЛЮС» на це податкове повідомлення-рішення - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України закріплено, що об'єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Положеннями підпунктів 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- землекористувачі.

Об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 Податкового кодексу України).

Положеннями пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру; центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року № 1386.

Відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку Держгеокадастр та Мінюст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі:

-Держгеокадастр про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача;

-Мінюст про землевласників або землекористувачів, зокрема про найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), назву, номер та дату правовстановлюючого документа, кадастровий номер земельної ділянки, площу відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дату державної реєстрації речового права, цільове призначення, місцезнаходження земельної ділянки (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), розмір частки у праві спільної власності на земельну ділянку (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), а також про об'єкти незавершеного будівництва.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні, відносини, пов'язані з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель врегульовані Законом України «Про оцінку земель».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За приписами частини 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у разі визначення розміру земельного податку є обов'язковим.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 ст. 23 Закону № 1378).

Як вбачається з матеріалів справи, на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області про надання витягуз технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:128:0012, що розташована по вул. Старокадацька, 1 площею 1,2200 га управлінням Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області надано витягвід 06.04.2018 року №78/040418/03-07, згідно якого з урахуванням індексації, передбаченої ст.289 ПКУ, нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки станом на 01.01.2016 року складає 24 309 214,19 грн.

Відповідно податкової декларації з плати за землю за 2016 рік (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 11.02.2016р. № з урахуванням уточнюючого розрахунку від 10.05.2016р. № позивачем задекларовано податкових зобов'язань за земельну ділянку площею 1,2200 га (кадастровий номер :02:128:0012), розташовану за адресою: м.Дніпро, Шевченківський район, вул. Старокадацька, 1 у розмірі 650007,25 грн.

Відповідно податкової декларації з плати за землю за 2017 рік (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 16.02.2017р. № ПрАТ «АВІАС ПЛЮС» задекларовано податкових зобов'язань за земельну ділянку площею 1,2200 га (кадастровий номер :02:128:0012), розташовану за адресою: м.Дніпро, Шевченківський район, вул. Старокадацька, 1 у розмірі 689007,68 грн.

З урахуванням нормативної грошової оцінкизазначеної земельної ділянки, що визначена згідно з витягуз технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.04.2018 року №78/040418/03-07, річна сума орендної плати за землю, яка повинна бути нарахована ПРАТ "АВІАС ПЛЮС" у відповідності вимогам чинного законодавства України на 2016 рік складає 729 276,42 грн.

Таким чином, підприємством занижено суму нормативної грошової оцінки земельної ділянки в податковій декларації з плати за землю за 2016 рік на суму 79 269,17 грн.

З урахуванням індексації, передбаченої ст.289 ПКУ, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 року по вул. Старокадацька, 1 площею 1,2200 га складає 25 767 767,04 грн.

Річна сума орендної плати за землю, яка повинна бути нарахована ПрАТ "АВІАС ПЛЮС" у відповідності вимогам чинного законодавства України на 2017 рік складає 773 033,01 грн.

Таким чином, підприємством занижено суму нормативної грошової оцінки земельної ділянки в податковій декларації з плати за землю за 2017 рік на суму 84 025,33 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Фактичні обставини справи вказують на те, що розрахунок орендної плати за землю контролюючим органом був зроблений на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки за даними державного земельного кадастру, що відповідає вимогам пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відсутність інформації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для самостійного проведення грошової оцінки земельної ділянки, оскільки вказане не спростовує правомірності розрахунку податкового органу відповідно до вимог пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України.

Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б дозволили зробити висновок, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв протиправно.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АВІАС ПЛЮС» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "АВІАС ПЛЮС" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 квітня 2019 року.

Суддя О.С. Рябчук