Справа № 580/463/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/463/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 19.11.2018 року № , прийнятого ГУ ДФС у Черкаській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 510,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.11.2018 № 014761303, прийнятого ГУ ДФС у Черкаській області про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 934940,74 грн., з яких сума за податковими зобов'язанням 747275,79 грн., сума зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 186818,95 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.11.2018 № , прийнятого ГУ ДФС у Черкаській області, про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 76774,04 грн., з яких сума за податковими зобов'язанням 61719,23 грн., сума зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15354,81 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 19.11.2018 № , прийнятого ГУ ДФС у Черкаській області про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 872 396,00 грн., з яких сума за податковим зобов'язанням 697917,00 грн., сума зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 174479,00 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву залишено без руху у зв'язку із недотриманням вимог ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу на усунення недоліків позовної заяви необхідно було надати документ про сплату судового збору в розмірі 9605,00 грн. за подання адміністративного позову.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач має право на звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду із адміністративним позовом не залежно від наявності у нього статусу суб'єкта господарювання.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI (надалі - Закон N 3674-VI).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону N 3674-VI).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону N 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Положеннями ст. 5 Закону N 3674-VI визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п. 9 ч. 1 ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. позивача зобов'язано сплатити судовий збір у розмірі 9 605,00 грн. за подання адміністративного позову.

На виконання вимог ухвали суду позивач надав копію довідки МСЕК до акту огляду МСЕК серія НОМЕР_1, якою йому встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону N 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, які є фізичними особами.

Зважаючи на те, що позивач є суб'єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем, відповідно пільги щодо сплати судового збору у нього відсутні.

В той же час, колегія судді не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону N 3674-VI не ставлять наявність чи відсутність пільг щодо сплати судового збору в залежність від наявності у такої особи статусу суб'єкта господарювання.

Так, «особа» у юридичному значенні - загальне поняття для фізичної особи та юридичної особи. Обидва суб'єкти права є носіями прав та обов'язків; законодавством їм надано правоздатність та дієздатність.

Отже, оскільки визначенню «особа» надана юридично певна конституційно визначена суб'єктність, на думку колегії суддів, наявність законодавчо визначених пільг встановлених для осіб, які мають статус особи з інвалідністю не може залежати від характеру його діяльності, що в даному випадку, є беззаперечним свідченням наявності ознак звуження та обмеження прав позивача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав,що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В контексті наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко