Справа № 520/8849/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 р.Справа № 520/8849/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 19.12.18 року по справі № 520/8849/18

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.10.2018 №0-6, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення №6 від 01.10.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 27.08.2018 по 31.08.2018 ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016. За результатом перевірки складено акт №3750/20-40-13-06-07/НОМЕР_1 від 07.09.2018 та встановлені порушення позивачем порушення п.1 ч.2 ст.6, абз.1 п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за результатами чого було визначено заниження самозайнятою особою єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 25367,65 грн, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у сумі 7378,12 грн, а всього на суму 32745,77 грн.. За наслідками акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області були прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.10.2018 №Ф-6 та рішення №6 від 01.10.2018, позивач з даними рішеннями не погоджується, вважає їх незаконним та не обґрунтованими.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2018 у справі № 520/8849/18 задоволено адміністративний позов Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 01.10.2018 Головного управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Визнано протиправним та скасовано рішення №6 від 01.10.2018 Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, у зв'язку з встановленням розбіжності у сумі доходу, який підлягає обкладенню податком на доходи з фізичних осіб та єдиного соціального внеску, контролюючим органом на адресу позивача був надісланий запит від 07.02.2018 № 1009/Л/20-40-13-15-14, від 30.03.2018 № 3053/ФОП/20-40-13-15-14 з питань встановлення розбіжностей у сплаті єдиного соціального внеску від здійснення незалежної професійної діяльності, які отримані платником податків 14.02.2018 та 04.04.2018 відповідно. Пояснення та документи, які б підтверджували суму чистого доходу за 2015-2016 роки, з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, ОСОБА_1 надані не були.

На підставі п.п. 75.1.2, п. 75.1, ст. 75, п.и.78.1.1, п. 78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 № 2755-VІ, ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 5072 від 12.07.2018 працівниками Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, податкова адреса: АДРЕСА_1 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 5072 від 12.07.2018, повідомлення від 12.07.2018 № 658 та повідомлення №7319/20-40-13-15-14 від 16.07.2018 про запрошення до органу ДФС з питання складання та підписання матеріалів перевірки надіслано самозайнятій особі ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку з «повідомленням про вручення».

Перевірка проведена у приміщенні ГУ ДФС у Харківській області за адресою : м.Харків, вул. Петра Болбочана, 25.

За наслідками перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 07.09.2018, № 3750/20-40-13-06-07/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного знеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016"

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-ІV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - заниження сум єдиного соціального внеску від незалежної професійної на 32745,77 грн., а саме за 2015 рік на 25367,65 грн., за 2016 рік на 7378,12 грн.

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.10.2018 №Ф-6 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32745,77 грн. та рішення №6 від 01.10.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9085,92 грн. Вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафний санкцій були отримані позивачем 03.10.2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску контролюючим органом були порушені вимоги чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року база нарахування єдиного внеску є сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Статтею 9 Закону № 2464 передбачено, що платники внеску, до категорії яких відноситься позивач, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Згідно з пп. 1 п. 5 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року, обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 розділу IV Інструкції № 449 платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

З матеріалів справи встановлено, що позивач визначив базу нарахування єдиного внеску на підставі Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 135031,61 грн. та за 2016 рік у розмірі 128536,9 грн.

Натомість, відповідач здійснив невірне тлумачення положень статті 7 Закону № 2464 та вийшов за межі дійсного змісту цієї, а саме визначив базу нарахування єдиного внеску на рівні середньомісячного доходу, що не відповідає вказаним вище вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 року по справі №820/2370/17.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, контролюючим органом були порушені вимоги підпункт 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме чистий оподатковуваний дохід, неправомірно завищений та не відповідає поданій податковій декларації про майновий стан і доходи приватного нотаріуса ОСОБА_1 за 2015 та 2016 роки.

Вимога про сплату боргу є похідною від прийняття спірного рішення, яким донарахований єдиний внесок та застосовані штрафні санкції, протиправність яких обумовлює відсутність підстав формування вимоги згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 01.10.2018 року та рішення №6 від 01.10.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесені Головним управлінням ДФС у Харківській області всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2018 у справі № 520/8849/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 520/8849/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 11.04.2019 року