Справа № 610/903/19
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/903/19

№ 2-а/610/17/2019

12.04.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 610/903/19 (№ 2-а/610/17/2019) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Хачумян Вадима Ернестовича, третя особа: Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

28 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду вищевказаний позов, у якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову серії ДПО18 № 206537 від 20 березня 2019 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зазначив, що 20 березня 2019р. о 14.40год. на автошляху Балаклія-Андріївка його зупинив поліцейський патруль, який повідомив, що він (позивач) керує транспортним засобом Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1, без ввімкненого ближнього світла фар. Проте, дане твердження не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він рухався з ввімкненими денними ходовими вогнями. Він намагався пояснити це поліцейським, оскільки в конструкції його транспортного засобу передбачені вмонтовані денні ходові вогні, які автоматично вмикаються та весь час увімкнені під час руху автомобіля та вимикаються автоматично при зупинці і що ближнє світло фар прирівнюється до вмонтованих денних ходових вогнів, що передбачено ПДР. Однак поліцейський звинуватив його у тому, що він керував транспортним засобом із вимкненим світлом ближніх фар за межами населеного пункту, чим начебто порушив п. 9.8 ПДР та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач також не надав йому можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки поліцейський склав оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення відразу ж безпосередньо на місці, тобто з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 122 КУпАП. При цьому в порушення вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався, хоча позивач винним себе не визнавав. Крім того, позивач зазначає, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тоді як за порушення п. 9.8 ПДР, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, передбачено відповідальність за ст. 125 КУпАП.

Позивач просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 4).

Для розгляду справи відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 11), причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Жодних документів від відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 205 КАС України неприбуття відповідача не унеможливлює розгляду справи.

З огляду на це, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Як убачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, за постановою поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Хачумян Вадима Ернестовича серії ДПО18 № 206537 від 20 березня 2019 року на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він: «20.03.2019 року о 14год. 40хв. на автошляху «Балаклія-Андріївка» керував автомобілем за межами населеного пункту, не увімкнувши ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху» (а.с. 9).

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надано на окремому аркуші, правопорушення не скоював, розгляд справи просив проводити у його присутності та за місцем мешкання.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху, про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, зокрема, передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Як убачається зі змісту ч. 2 ст. 122 КУпАП нею передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами саме при початку руху чи зміні його напрямку, але не під час самого руху поза населеними пунктами.

Тому кваліфікація дій ОСОБА_3 є невірною.

Так, ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак доказів порушення позивачем п. 9.8 Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом поза населеними пунктами без ввімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - з вимкненим ближнім світлом фар, відповідачем не надано.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, вона повинна містити найменування органу (посадової особи), що виніс постанову, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. При цьому повинні бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та вказані мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Однак в оскаржуваній постанові не наведені докази, на підтвердження встановлених відповідачем обставин про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття рішення.

Також з оскаржуваної постанови убачається, що позивач на місці не визнав вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки в оскаржуваній постанові міститься запис позивача про це.

Отже, із наявних у суду матеріалів не убачається сукупності доказів: пояснень свідків, матеріалів фото- і кінозйомки або відеозапису, тощо, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б засвідчили факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді даної справи відповідачем не було з'ясовано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015р. у справі № 1-11/2015 дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, крім передбачених ст. 77, ч. 1 ст. 85, ч. 3 ст. 85, ст. 107, ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 116-2, ст. 134, ст. 135, ст. 185-3 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийнято вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Таким чином, не складення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке б утворювало самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Доказів не роз'яснення ОСОБА_1 під час розгляду справи його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та як наслідок неможливості користуватися ними у повному обсязі, позивачем не надано та з оскаржуваної постанови цього не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на передбачене п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України повноваження суду при вирішенні справи на визнання постанови протиправною, вимоги про визнання постанови незаконною задовольняються частково, а висновок суду викладається згідно до вищенаведеного передбаченого законом формулювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

1;Позов задовольнити частково.

2;Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Хачумян Вадима Ернестовича серії ДПО18 № 206537 від 20 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу 425 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

3;Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

4;В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_2.

Відповідач: поліцейський СРПП Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області Хачумян Вадим Ернестович, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Третя особа: Балаклійський відділ поліції ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Головуючий В.М. Стригуненко