Справа № 580/683/19
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2019 року справа № 580/683/19 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (за ордером),

представника відповідача - Дудоладова Р.В. (за довіреністю),

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 23 календарних років служби з урахуванням проведених раніше виплат.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позові, згідно якого відповідач просив суд залишити позов ОСОБА_1 без розгляду через пропуск ним строку звернення до суду, оскільки позивача було звільнено з військової служби наказом державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 27.06.2018 №104/ОС-18 з 30.06.2018, тому саме з цього моменту позивач мав право звернутися до суду з приводу нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні. Отже, на думку відповідача, саме з цього часу почався перебіг строку звернення позивача до суду із вказаними позовними вимогами, а тому ним пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив суд залишити без розгляду вказаний позов.

Позивач і його представник в судовому засіданні заперечили щодо залишення позову без розгляду та зазначили, що строк звернення до суду із вказаним позовом позивачем не пропущений, оскільки відповідач лише 31.01.2019 надав позивачу довідку-розрахунок вихідної допомоги, відповідно, позивач 15.02.2019 звернувся до відповідача із вимогою нарахувати та виплатити йому вищевказану вихідну допомогу при звільненні.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби наказом державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 27.06.2018 №104/ОС-18 з 30.06.2018.

Державною установою «Черкаський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України видано позивачу довідку-розрахунок вихідної допомоги від 31.01.2019 №10.

15.02.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 23 календарних років служби з урахуванням проведених раніше виплат.

25.02.2019 ОСОБА_1 подано до Черкаського окружного адміністративного суду вищевказаний позов до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити певні дії.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Таким чином, оскільки сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити, а отже, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Відповідно, суд вважає, що позивачем у даному випадку строк звернення до суду не пропущений, оскільки відповідач лише 31.01.2019 надав йому довідку-розрахунок вихідної допомоги, а позивач 15.02.2019 звернувся до відповідача із вимогою нарахувати та виплатити йому вищевказану вихідну допомогу при звільненні.

Крім того, суд також зазначає, що ОСОБА_1 має право на звернення до суду протягом всього часу протягом якого, на думку позивача, триває бездіяльність з боку відповідача щодо нарахування та виплати йому вищевказаної вихідної допомоги при звільненні.

Керуючись статтями 122, 240-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі №580/683/19.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Гайдаш

Ухвала у повному обсязі складена 11.04.2019.