Справа № 140/650/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року ОСОБА_1Справа № 140/650/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 28.02.2019 року ВП №57667440.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу від 28.02.2019 року ВП №57667440, якою на ОСОБА_1 міську раду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №803/504/18.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

29.11.2018 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №803/504/18 ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_5 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вул. Караїмській, 12/1 №49/50.

10.12.2018 зазначене рішення ОСОБА_1 міської ради було доставлено наручно із супровідним листом №3-18/786 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що є відмітка про вручення.

Попри це ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову у звязку з тим, що рішення ОСОБА_1 міської ради від 29.11.2018 №49/50 прийнято без врахування висновків суду.

Позивач вважає, що він виконав рішення суду повторно розглянув заяву ОСОБА_5 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку у місті Луцьку по вулиці Караїмській, 12/1. Крім того позивач вказує, що відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. Оскільки рішення суду виконане, то старший державний виконавець Гриценя Г.Г. при винесенні постанови про накладення штрафу від 28.02.2019 вийшла за межі наданих їй повноважень.

З врахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги ОСОБА_1 міської ради не визнала посилаючись на те, що на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови рішення суду позивачем виконано не в повному обсязі, зокрема, не враховано висновків суду при розгляді заяви щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку у місті ОСОБА_1 по вулиці Караїмській, 12/1 ОСОБА_5

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 у справі №803/504/18, яке набрало законної сили 28.09.2018, визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 міської ради від 22 грудня 2017 року № 36/78 Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_5 щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вулиці Караїмській, 12/1, зобовязано ОСОБА_1 міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_5 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку у місті Луцьку по вулиці Караїмській, 12/1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду Волинським окружним адміністративним судом 03.10.2018 року видано виконавчий лист №833/2018.

13.11.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №57667440 по примусовому виконанню виконавчого листа №833/2018 від 03.10.2018, якою зобовязано ОСОБА_1 міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_5 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку у місті Луцьку по вулиці Караїмській, 12/1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

ОСОБА_1 міська рада листом від 10.12.18 №3-18/786 повідомила УДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що зазначене у постанові про відкриття провадження рішення суду виконано в добровільному порядку та направила відповідачу копію рішення від 29.11.2018 (а.с.9-10).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 від 29.02.2019 у виконавчому провадженні №57667440 на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження (а.с.08). Відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 міською радою 29.11.2018 повторно розглянуто заяву ОСОБА_5 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку у місті Луцьку по вулиці Караїмського, 12/1 та прийнято рішення №49/50 без врахування висновків суду.

Відповідач направив оскаржувану постанову до ОСОБА_1 міської ради 28.02.2018 , яку позивач отримав 04.03.2018, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля на супровідному листі .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обовязковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обовязковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини І статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно частиною 1 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Таким чином виключно до повноважень ОСОБА_1 міської ради як органу місцевого самоврядування належить питання вирішення надання дозволу на приватизацію земельних ділянок, які є власністю територіальної громади міста ОСОБА_1.

Як встановлено судом, у своєму рішенні у справі № 803/504/18 суд зобовязав ОСОБА_1 міську раду розглянути повторно звернення громадянина ОСОБА_5 з урахуванням висновків суду.

Отже, позивачем виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: повторно було розглянуто заяву ОСОБА_5 та винесено рішення від 29.11.2018 №49/50.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 28.02.2018 ВП №57667440, у звязку з чим остання підлягає скасуванню.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про накладення штрафу від 28 лютого 2019 року у виконавчому провадженні №57667440.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 міська рада (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, 7).

Відповідач ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ).

Суддя В.Д. Ковальчук