Справа № 540/2599/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2599/18
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

розглянувши в письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області, у якому просить:

- визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві "Світанок" с. Комунарівка Скадовського району Херсонської області розмірі 0,97 га частки (паю) по КСП "Світанок" с. Комунарівка Скадовського району Херсонської області, з земель запасу, яка розташована по АДРЕСА_1 навпроти будинків громадян ОСОБА_3 (розмір земельної ділянки 0,40 га), ОСОБА_4 (розмір земельної ділянки 0,60 га), ОСОБА_5 (розмір земельної ділянки 0,60 га), ОСОБА_6 (розмір земельної ділянки 0,60 га), ОСОБА_7 (розмір земельної ділянки 0,40 га), /контур 24/;

- зобов'язати Благодатненську сільську раду Скадовського району Херсонської області виготовити та видати ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку із земель колективної власності колишнього КСП "Світанок" с. Комунарівка Скадовського району Херсонської області розміром 0,97 га /контур 24/, на яку ОСОБА_2 має право як член КСП "Світанок", відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні за відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно змісту позовних вимог, дані спірні правовідносини не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а належать до юрисдикції місцевих загальних судів.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України).

Так, пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 3 частини першої вказаної статті публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), виготовлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку із земель колективної власності колишнього КСП "Світанок".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що органи місцевого самоврядування можуть бути як суб'єктами приватних правовідносин, так і суб'єктами публічних правовідносин. При цьому, статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права - цивільні чи публічні вони мають намір реалізувати.

Суд зазначає, що у даній справі спір пов'язаний з реалізацією житлових прав особи, зокрема визнання права на земельну частку (пай), виготовлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку із земель колективної власності колишнього КСП "Світанок", тобто із цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є особою, яка представляє власника майна житлового фонду. Таким чином, права, за захистом яких звернувся до суду позивач, є правом які виникають із житлових правовідносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є орган місцевого самоврядування, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Така правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2008 року у справі № 21-1540во06, постанові Великої палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі 826/13571/17 (К/9901/18191/18), що враховано судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений позивачем спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення складений та підписаний 09 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.