Справа № 640/2085/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 квітня 2019 року м. Київ № 640/2085/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Київській області

про визнання протиправними дії посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправними дії посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою, позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження, яке мотивовано тим, що остання відповідь Управління Державної міграційної служби України в Київській області була отримана позивачем 23.12.2018, саме з цього дня позивач обраховує процесуальний строк на звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2019 залишено позовну заяву без руху та з метою дотримання процесуальних прав позивача наданому йому строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог суду, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка обґрунтована тим, що з метою з'ясування протиправності дій з боку відповідача, позивач намагався отримати докази, що слугували підставою для відмови в обміні посвідки, в тому числі письмових доказів для представлення їх до суду.

Розглянувши клопотання про усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії посадових осіб Управління Державної міграційної служби України в Київській області в частині відмови ОСОБА_1 в обміні посвідки на тимчасове проживання по досягненню 45 - річного віку та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 12.09.2017 про відмову у видачі посвідки.

Судом було встановлено, що відповідач листом від 12.09.2017 №4/1-вх.3965/ж повідомив позивача про відмову в обміні посвідки на тимчасове проживання по досягненню 45 - річного віку. Листом від 28.04.2018 №576 відповідач надав відповідь на адвокатський запит, яким повторно повідомив позивача про відмову в обміні посвідки.

З вищевказаного вбачається, що позивач знав про зміст порушеного права раніше, зокрема з 12.09.2017. Вищевказане підтверджується також тим, що останній звертався до Київського окружного адміністративного суду міста Києва в рамках адміністративної справи №810/4783/18 із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області в якому просив суд визнати протиправними дії посадових осіб Управління Державної міграційної служби України в Київській області, скасувати рішення відповідача від 12.06.2017, яким відмовлено позивачу в обміні посвідки на тимчасове проживання, однак у зв'язку із не усуненням недоліків позовної заяви, остання була повернута позивачу ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2018. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Також, судом було зазначено, що звернення позивача із первісним позовом до Київського окружного адміністративного суду міста Києва не перериває загального строку позовної давності.

З метою встановлення інших дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду в період 2017-2018, судом зобов'язано позивача надати відповідні докази.

Позивачем докази на підтвердження обставин пропуску строку на звернення до суду не надано, натомість останнім у якості підстав поважності пропуску строку на звернення до суду зазначено, що позивач тривалий час намагався отримати докази, що слугували підставою для відмови в обміні посвідки, в тому числі письмових доказів для представлення їх до суду.

Однак, судом не приймаються до уваги вищевказані твердження, оскільки згідно вимог ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, а відтак, позивач не був позбавлений процесуальний можливості звернутися із відповідним клопотанням в межах строку, визначеного ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Крім того, на момент первісного звернення позивача до Київського окружного адміністративного суду у вересні 2018 року, останній вже знав про порушене право, а відтак твердження позивача про те, що він дізнався про оскаржувані дії лише 23.12.2018 не приймаються судом до уваги.

Так, ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З вищевказаних норм законодавства вбачається, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні справи судом враховано, що початок перебігу процесуального строку визначено альтернативно - перший день порушення прав, свобод та інтересів людини і громадянина.

Тому, на виконання вказаних приписів Закону, судом було з'ясовано момент, коли саме позивач фактично (первісно) дізнався про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність) при цьому суд зазначає, що не може вважатися початком перебігу процесуального строку на звернення до суду день, коли позивач з'ясував для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно нього є порушенням його прав.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, у зв'язку з чим вважає необхідним застосувати наслідки, передбачені п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись, ст. 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур