Справа № 688/255/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/255/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Огороднік І.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

05 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сторчака В. Ю. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року (рішення ухвалено в м. Шепетівка) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, за участю третьої особи без самостійних вимог: Шепетівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державну фіскальну службу в особі Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Крім цього, 14 квітня 2016 року ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області залучено до участі у справі в якості відповідача Шепетівське управління Державної казначейської служби України Хмельницької області.

16 травня 2016 року ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області зупинено провадження у вищевказаній адміністративній справі до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України та 48 народних депутатів України щодо відповідності положень деяких норм Податкового кодексу України Конституції України.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2018 року відновлено провадження у справі.

19 вересня 2018 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області постановлено ухвалу про заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області щодо утримання з пенсії ОСОБА_2 коштів.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, 45499 грн. 01 коп. завданої шкоди.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області) та отримує пенсію за вислугою, яку призначено на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % середнього заробітку.

Листом від 3 грудня 2015 року №36/Я-14 Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі повідомило позивача, що відповідно до Податкового кодексу України з пенсій, розмір яких перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року, справляється податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а також з 01 квітня 2015 року позивачу виплачується 85 % призначеної пенсії як «працюючому пенсіонеру».

Крім цього, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12 серпня 2018 року зазначено, що згідно з п.п. 164.2.19 п.164.2 Податкового кодексу України проводилось відрахування з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб. З врахуванням п.16-1 підрозділу 10 розділу 20 проводилось відрахування з пенсії військового збору. З пенсії позивача проводились відрахування податку та військового збору з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року, які перераховані до Державного бюджету України відповідного року.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача незаконними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем безпідставно обмежено право на отримання раніше призначеної пенсії в повному обсязі, тобто останні діяв не на підставі, а поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та законам України, усталеній практиці Європейського Суду з прав людини з наступних підстав.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтований з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені пунктом 162.1 статті 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України та Закону № 71-VIIІ, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014 року, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень ПК України та Закону № 71-VIIІ, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Статтею 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 164.3. статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України у частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

При цьому ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПК України.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 554/9740/16-а, 22 травня 2018 року у справі № 755/3939/15-а, 24 жовтня 2018 року у справі № 552/1027/15-а.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, розмір нарахованої пенсії позивача становить 7485 грн. 53 коп., що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим із пенсії позивача було правомірно утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір в розмірі 15% та 1,5% нарахованої пенсії відповідно.

27 лютого 2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-6/2018 про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, з 27 лютого 2018 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що на час виникнення спірних правовідносин положення абзацу першого пп. 164.2.19 п.164.2 ст. 164 ПК України були чинними та підлягали застосуванню відповідачем.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі №404/6650/15-а.

У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, за участю третьої особи без самостійних вимог: Шепетівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сторчак В. Ю. Боровицький О. А.