Справа № 0440/6904/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6904/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року (суддя Букіна Л.Є.) в адміністративній справі №0440/6904/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України у вигляді відмови провести йому розрахунок заборгованості за допомогою на оздоровлення за 2011 рік згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року у справі №2-а/1056/2011 у повному обсязі, як особі, на яку розповсюджується дія Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції 2011 року в повному обсязі, та зобов'язати Державну казначейську службу України вчинити дії по уточненню суми заборгованості, перерахувати і виплати недоплачену суму заборгованості за допомогою на оздоровлення за 2011 рік згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 р. у справі №2-а/1056/2011, як особі, на яку розповсюджується дія п. 2 ч.4, ч. 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції 2011 року в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись порушення норм матеріального права, просить оскаржене рішення скасувати та позов задовольнити. Апелянт вказує, що заборгованість виникла у 2011 році і розрахунок необхідно було здійснити відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", але Постанова набрала чинності 20.06.2013 і тому розмір заборгованості необхідно було здійснювати вже відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік". Однак, розрахунок Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було здійснено на підставі вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Відповідач здійснив виплату заборгованості в 2018 році, коли вже діяли норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Вчиняти дії по уточненню суми заборгованості відповідач відмовився.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2011 у справі № 2а-1056/2011 (набрала законної сили 20.06.2013) задоволено позов ОСОБА_1, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену суму щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності за 2011 рік в розмірі передбаченому частиною четвертою статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат із урахуванням раніше виплачених сум. Після набрання рішенням законної сили, 03.03.2014 на виконання був виданий виконавчий лист у даній справі. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.07.2015 №21, мінімальна з/п на 01.07.2015 складає 1218 грн., кількість мінімальних з/п - 4, до виплати - 4782 грн. 26 червня 2018 р. позивачем отримано на особистий рахунок суму заборгованості в розмірі 4782 грн., яка була перерахована відповідачем на виконання виконавчого листа Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 р. у справі № 2а-1056/2011. Позивач вважав, що виплачена йому сума не відповідає рішенню суду та вимогам Закону України статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати (2018 рік) встановлювався на рівні 3723 грн., а тому загальний розмір виплати повинен складати 14802 грн. (кількість мінімальних з/п * мінімальну з/п у 2018 році), у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести відповідний перерахунок з урахуванням раніше виплачених сум. На вказане звернення отримав від відповідача відповідь, в якій позивачу повідомлено, що згідно довідки боржника (Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) від 01.07.2015 №21, сума, що підлягала до виплати становила 4782 грн. та вказану суму перераховано на його користь згідно платіжного доручення від 22.06.2018 за №130287.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправної бездіяльності не допущено, оскільки перерахування коштів стягувачу здійснено Державною казначейською службою України на підставі документів та відомостей, надісланих боржником та у розмірі, який визначений у них.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 3 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 845), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 33 Порядку № 845, у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Підпунктами 47, 48 Порядку № 845 встановлено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Державна казначейська служба України згідно наданої довідки Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (боржником за виконавчим провадженням) від 01.07.2015 №21 сума, що підлягала до виплати становила 4782 грн. та вказану суму відповідачем перераховано на користь позивача згідно платіжного доручення від 22.06.2018 за №130287.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 р. в адміністративній справі №0440/6904/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 03 квітня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук