Справа № 810/1726/16
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2019 року № 810/1726/16
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 адміністративний позов задоволений.

05 квітня 2019 року від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення.

На обґрунтування заяви позивач зазначив, що задовольнивши позов суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, зокрема понесених позивачем на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 призначене судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення.

У судове засідання, призначене 11.04.2019, учасники справи не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення до суду не надходило.

Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За викладених підстав суд вирішив здійснювати розгляд питання про ухвалення додаткового судового рішення у порядку письмового провадження.

Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, прогалина, що полягає у відсутності розподілу у повному обсязі судових витрат під час ухвалення судового рішення є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 позивачеві було присуджено 613,75 грн. судових витрат, понесених ним у звязку зі сплатою судового збору.

Досліджуючи чи були позивачем понесені інші судові витрати, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У розумінні положень частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 04.05.2016 між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги за №04-05/2016, у порядку та на умовах якого адвокат зобовязується надати клієнту (позивачеві) правову допомогу, повязану з будь-якими питаннями, які виникнуть у клієнта, у тому числі повязані з досудовим та/чи судовим вирішенням спірних взаємовідносин з третіми особами.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що розмір гонорару, що сплачується клієнтом на користь адвоката є конфіденційною інформацією та узгоджується окремо у додатковій угоді.

19 травня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №2 до договору за №04-05/2016, у якій сторони домовились, що адвокат надає клієнтові правову допомогу, повязану з підготування документів для подання адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.04.2016 №. Також адвокат здійснює представництво інтересів клієнта в Київському окружному адміністративному суді, судах апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду вказаної справи.

Розмір гонорару, що сплачується клієнтом на користь адвоката, сторони визначили у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 77).

26 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 склали акт приймання-передачі виконаних послуг до договору від 05.04.2016 №04-05/2016, відповідно до якого адвокат надав, а ФОП ОСОБА_1 прийняв послуги, що стосувались правничої допомоги під час розгляду адміністративної справи №810/1726/16.

27 лютого позивач вніс у касу адвоката ОСОБА_2 готівкові кошти у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.02.2019 №б/н (а.с. 79).

Оцінивши обсяг та характер правової допомоги, визначений в акті приймання-передачі виконаних послуг від 26.02.2019, суд дійшов висновку про їх відповідність предмету позову та характеру спірних правовідносин і визнає, що витрати на правову допомогу були співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом і розміром майнових вимог у справі.

Стверджуючи про непропорційність витрат на правничу допомогу представник відповідача будь-яких вагомих аргументів на підтвердження зазначених доводів не навів. Сам по собі той факт, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження не може бути підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Пункт 10 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв'язку з розглядом цієї справи у розмірі 5000,00 грн.

Понесені позивачем витрати, повязані з розглядом справи, підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За викладених обставин суд дійшов висновку про наявність визначених у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд:

ВИРІШИВ

Заяву фізичної особи-підприємця про ухвалення додаткового судового рішення у справі №810/1726/16 задовольнити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Пушкіна, буд. 26) за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39468482, місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, бул. Олександрійський 12) судові витрати у розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту додаткового рішення - 11.04.2019.

Суддя Леонтович А.М.