Справа № 500/2468/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1392/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника відповідача Синовицького І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Кременецького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року (прийняте у м. Тернополі суддею Подлісною І.М.; складене у повному обсязі 21 грудня 2018 року) в адміністративній справі №500/2468/18за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 до Кременецького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправною відмову Кременецького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі - Кременецький РВ УДМСУ в Тернопільській області) у видачі ОСОБА_4 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі - Положення № 2503-ХІІ);

- зобов'язати Кременецький РВ УДМС України в Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дочка ОСОБА_4 та вона в інтересах неповнолітньої дочки зверталися до управління ДМСУ в Тернопільській області з приводу видачі дочці паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, на що отримали відмову, яка мотивована тим, що,відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 № 302 (далі - Постанова № 302), підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки немає.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Кременецький РВ УДМСУ в Тернопільській області, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що звернення про отримання паспорта громадянина України за формою і змістом не відповідає вимогам заяви-анкети, на підставі якої до Єдиного державного демографічного реєстру вноситься відповідна інформація про особу заявника та яка є підставою для вчинення територіальними органами і підрозділами ДМС відповідних дій, щодо оформлення паспорта громадянина України встановленого зразка. Також, пунктом 2 Постанови № 302 з 01.11.2016 запроваджено оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. У зв'язку з цим паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року оформити неможливо.

Крім того зазначає, що у жодній із статей Конституції та Законів України не йдеться про таке окреме право громадянина, як право на паспорт, тому виготовлення паспорта України у формі картки з безконтактним електронним носієм не звужує змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, в тому числі не порушує сутності права особи на повагу до приватного життя чи свободу совісті.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодився із рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Вказує, що відмова відповідача у виготовленні та видачі паспорта у формі паспортної книжечки є грубим порушенням принципу поваги до приватного життя суб'єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки згоди на таку обробку персональних даних вони не давали.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 25.10.2018 ОСОБА_4 звернулася до управління ДМСУ в Тернопільській області із заявою, у якій просила оформити і видати паспорт громадянина України без застосування засобі Єдиного державного демографічного реєстру виключно у вигляді паспортної книжечки на підставі Закону України від 18.01.2001 № 2235-Ш «Про громадянство України», форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової карта типу ID-1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком.

Листом від 31.10.2018 № 6119-167/6119.3-18 апелянт надав їй відповідь,у якій зазначив, що Постановою № 302 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» встановлено, що з 1 листопада 2016 року оформлення та обмін паспорта громадянина України проводиться із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, тобто оформляється та видається паспорт громадянина України у формі картки.

Вважаючи дану відмову неправомірною, позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що права та законні інтереси неповнолітньої ОСОБА_4 порушені, оскільки наявними у матеріалах справи допустимими доказами підтверджені протиправні дії апелянта, що полягають у відмові в оформленні паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до положень чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III(далі - Закон № 2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктом 3 цього Положення бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Також, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України та Законом № 5492-VIпередбаченодві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка, а відтак заявник, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Частиною сьомою статті 16 Закону № 5492-VI передбачено, що уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Таким чином зазначеною нормою законодавець визначив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа.

Однак, як встановлено з матеріалів справи апелянт своїм листом лише повідомив заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається у формі картки та не зазначив причин та посилань на норму права чому видача паспорта у формі книжечки вже є неможливою.

Відтак, враховуючи наявні у матеріалах справи докази та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла переконання, що апелянт своїми діями щодо неоформлення паспорта громадянина України неповнолітній ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням № 2503-ХІІ, порушив особисті права і це не відповідає основоположним приписам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997), а тому такі його дії необхідно визнати протиправними та зобов'язати його оформити і видати паспорт громадянина України ОСОБА_4 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду в зразковій справі № Пз/9901/2/18 від 19.09.2018, відповідно до якого висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в типових адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення №2503-ХІІ.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кременецького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в адміністративній справі № 500/2468/18- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 11 квітня 2019 року.