Справа № 11382/09/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2011-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.

суддів Самойлюк Г.П.

Федусика А.Г.

секретаря Юзефович Ю.А.

за участю перекладача Тубензеле Капуку Жозеф

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного комітету України у справах національностей та релігій, за участю третьої особи на стороні відповідача Управління міграційної служби в Одеській області про визнання рішення про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобов'язання надати статус біженця в Україні,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась з позовом ОСОБА_3 (далі Позивач) до Державного комітету України у справах національностей та релігій (далі Комітет), за участю третьої особи на стороні відповідача Управління міграційної служби в Одеській області (далі Управління) в якому зазначила, що будучи громадянином Демократичної Республіки Конго, не може та не бажає користуватись захистом цієї країни внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань по причині належності до певної соціальної групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона належить до етнічної групи утту та постійно проживала в регіоні Північний Ківу. ОСОБА_3 постійно піддавалась утискам з боку іншої етнічної групи тутсі. Влітку 2008 року спалахнув етнічний конфлікт між тутсі та утту, а серпні 2008 року етнічний конфлікт переріс в озброєний, внаслідок чого позивач багато разів піддавалась жорстокому поводженню з боку тутсі, саме тому вона була вимушена покинути ДР Конго в пошуках притулку.

Внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань причині належності до певної соціальної групи була вимушена в пошуках притулку 16.02.2009 року звернутись до Управління з заявою про надання статусу біженця в Україні, однак 08.09.2009 року позивач отримала повідомлення про відмову у наданні статусу біженця.

Вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним ОСОБА_3 просила визнати його нечинним з моменту прийняття та зобов'язати відповідача надати статус біженця в Україні, оскільки рішення прийнято у порушення статті 1 Закону України «Про біженців», так як переслідування осіб за ознаками належності до певної соціальної групи в ДР Конго підтверджуються висновками міжнародних організацій.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона проживала в ДР Конго, належить до етнічної групи «утту»та після того, як тутсі (яких проживає чисельна більшість у цьому районі) почали громадянську війну з утту була вимушена виїхати з країни, оскільки боялась за своє життя. В Конго залишалась її мати та сестра, проте вона не знає, що з ними зараз, оскільки в 2008 році кожен сам спасав своє життя. Країну походження вона покинула за допомогою миротворців ООН, 26.08.2011 року позивач народила доньку, в Одесі мешкає у притулку для біженців та ніде не працює.

Представник відповідача та третьої особи до судового засідання не з'явився, був повідомлений про день, час місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Суд визнав його неявку до суду неповажною та вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд встановив, що 26.02.2009 року ОСОБА_3 звернулась до Управління з заявою про надання їй статусу біженця, в обґрунтування якої зазначила, що у ДР Конго почалась війна, на початку військових дій загинув її батько. Потім почалася стрілянина, люди почали розбігатись, вона втратила зв'язок зі своєю сестрою та мамою. Представники миротворчої місії ООН відправили її разом з іншими в район Уручуру до табору біженців. Звідти їх групами відправляли до Судану, потім вона познайомилась з молодими людьми та разом з ними потрапила до України (а.с.19).

ОСОБА_3 є громадянкою ДР Конго, за національністю конголезка, віросповідання -християнське, протестантка. Народилась в Бунангана, пр.Норд Ківу, ДР Конго. 20.11.2008 року виїхала з Конго до Судану, де перебувала з 23.11.2008 року по 19.12.2008 року. З Судану літаком потрапила до Російської Федерації, де знаходилась 1 місяць (у католицькій церкві), до України потягом потрапила 05-06.02.2009 року. 26.08.2011 року ОСОБА_3 народила доньку.

Зазначенні обставини підтверджуються матеріалами особової справи заявника (а.с.14-36) та копією медичного свідоцтва про народження №525 від 30.08.2011 року (а.с.91).

17.02.2009 року начальником Управління прийнятий наказ №12 у відповідності до п.1 ст.9 ЗУ „Про біженців" про дозвіл у прийнятті заяви про надання статусу біженця громадянці ДР Конго ОСОБА_3 (а.с.25).

06.03.2009 року начальником Управління у відповідності до абзацу 3 статті 12 Закону України «Про біженців»прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця громадянці ДР Конго ОСОБА_3 (а.с.29 зворот).

05.05.2009 року начальником Управління згідно з п.1 статті 13 Закону України «Про біженців»прийнятий наказ №33 про продовження оформлення особової справи №09/26 на громадянку ДР Конго ОСОБА_3 (а.с.34).

07.07.2009 року за результатами розгляду особової страви заявника Управління дійшло до висновку, що громадянка ДР Конго ОСОБА_3 не підпадає під критерії визначення «біженця»у відповідності статті 1 Закону України «Про біженців».

Вказане рішення Управління обґрунтувало тим, що ОСОБА_3 не має цілком обґрунтованих причин для отримання статусу біженця в Україні, оскільки повідомлені нею факти погроз не мають ознак переслідувань або загрози переслідувань за ознаками, передбаченими абз.2 ст.1 ЗУ "Про біженців". За інформацією мережі Інтернет, дійсно в ДР Конго було оголошено про громадянську війну, війська народу тутсі перейшли у наступ провінції Північне Ківу, по деяким даним з початком військових дій біля 250 тисяч людей були вимушені покинути свої домівки та стати біженцями. Відповідно ж до п.167 Керівництва по процедурам та критеріям визначення статусу біженця (відповідно до Конвенції 1951 року і Протоколу 1967 року, що стосуються статусу біженця) „особи, вимушені покинути країну походження внаслідок внутрішніх та міжнародних військових конфліктів, як правило не розглядаються як біженці в розумінні Конвенції 1951 року та Протоколу 1967 року". Крім того, заявниця зазначила, про усвідомленість про те, що в Російській Федерації відсутня міграційна служба, тому вона не звернулась в цій країні за захистом. Проте згідно всесвітньої мережі «Інтернет»Федеральна Міграційна служба та представництво УВКБ ООН діють на території Російської Федерації (а.с.35-36).

Рішенням Комітету №483-09 від 30 липня 2009 року з посиланням на статті 1, абзац 5 статті 10 Закону України «Про біженців»висновок Управління підтримано, у наданні статусу біженця в Україні громадянцііі ДР Конго ОСОБА_3 відмовлено (а.с.17 зворот).

08.09.2009 року позивач отримала повідомлення про відмову у наданні статусу біженця (а.с.6).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України „Про біженців" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до статті 1 якого біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутись до неї внаслідок зазначених побоювань.

Виходячи із змісту частини п'ятої статті 14 Закону України "Про біженців" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у справах міграції приймає рішення про надання статусу біженця або про відмову у наданні статусу біженця на основі всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для набуття статусу біженця.

При цьому суд вважає, що "побоювання стати жертвою переслідувань" складається із суб'єктивної та об'єктивної сторін. Суб'єктивна сторона полягає у наявності в особи "побоювання". "Побоювання" є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалась навколо неї. Саме під впливом цієї суб'єктивної оцінки особа вирішила покинути країну і стала біженцем.

Об'єктивна сторона пов'язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними. Факти обґрунтованості побоювань переслідування (загальну інформацію в країні походження біженця) можуть отримуватись від біженця, та незалежно від нього - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з публікацій у засобах масової інформації, з повідомлень національних чи міжнародних неурядових правозахисних організацій, із звітів Міністерства закордонних справ тощо.

Таким чином, особа, яка шукає статусу біженця має довести, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю та свободі і така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Згідно з п.167 Керівництва по процедурам та критеріям визначення статусу біженця (відповідно до Конвенції 1951 року і Протоколу 1967 року, що стосуються статусу біженця) „особи, вимушені покинути країну походження внаслідок внутрішніх та міжнародних військових конфліктів, як правило не розглядаються як біженці в розумінні Конвенції 1951 року та Протоколу 1967 року"

Відповідно до Позиції УВКБ ООН „Про обов'язки та стандарти доказів у заявах біженців" від 16 грудня 1998 року факти в підтвердження заяв біженців визначаються шляхом надання підтвердження або доказів викладеного. Докази можуть бути як усні, так і документальні. Загальними правовими принципами доказового права обов'язок доказу покладається на особу, яка висловлює це твердження. Таким чином, у заяві про надання статусу біженця заявник повинен довести достовірність своїх тверджень і точність фактів, на яких ґрунтується його заява. Обов'язок доказу покладається на заявника, який повинен надавати правдиві обґрунтування фактів, викладених у заяві, щоб на підставі цих фактів могло бути прийнято належне рішення. Це означає, що заявник повинен переконати посадову особу органу міграційної служби в правдивості своїх фактичних тверджень.

Згідно з п.66 Керівництва з процедур і критеріїв визначення статусу біженця УВКБ ООН для того, щоб вважатися біженцем, особа повинна надати свідчення повністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за конвенційними ознаками.

Суд не приймає до уваги посилання Позивача як на підставу задоволення позову на обставини, які вона виклала у позовній заяві та поясненнях у суді, оскільки заявниця до рядів політичних партій не входить, погрози, пов'язані з расою, національністю та релігійною належністю на її адресу не висловлювались, чого сама Позивач ні під час розгляду її документів відповідачем (а.с.21,23) ні у судовому засіданні не оспорювала. А тому на думку суду зазначені нею обставини не підтверджують обґрунтованості її побоювань стати жертвою переслідувань.

Крім того, на думку суду, про неспроможність ствердження заявниці про залишення країни походження через обґрунтоване побоювання стати жертвою переслідувань в країні походження свідчить той факт, що після виїзду з ДР Конго вона слідувала через Уганду, Судан, Росію (безпечні для неї країни) проте направилась нелегально до України, при цьому до прибуття до міста Одеси за захистом до міграційних служб інших країн не зверталась.

Також, відповідно до інформації, яка міститься в мережі «Інтернет» в ДР Конго наявні райони, де проживають переважно утту. Тобто позивачу нічого не заважало переїхати до іншого району Конго, де загроза для неї як представника етнічної групи утту відсутня, проте ОСОБА_3 вважала за краще покинути країну свого походження.

При таких обставинах, суд вважає, що заява, яку подала ОСОБА_3 до органів міграції є логічно непослідовною, неправдоподібною та не викликає довіри, а дійсною причиною її звернення є спроба легалізувати своє знаходження на території України.

Одночасно суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вона у 2011 році на території України народила доньку, оскільки вона звертався до відповідача з заявою про надання статусу біженця з інших підстав, та наявність у позивача дитини не є підставою для надання їй статусу біженця відповідно до положень ЗУ „Про статус біженців".

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що при розгляді заяви ОСОБА_3 про надання їй статусу біженця в Україні відповідачем та третьою особою здійснені усі дії, передбачені законодавством про біженців, для встановлення інформації про заявника та обставин, які стали підставою для звернення із заявою про набуття статусу біженця. При цьому Комітет та Управління діяли в межах Закону України "Про біженців", прийняли рішення відповідно до повноважень, визначених статтями 6, 7 цього Закону та інших його норм, які передбачають виконання зазначеними органами своїх повноважень, з якою це повноваження надано та з дотриманням процедури прийняття рішень, встановленої Законом, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 11, 72, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Державного комітету України у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача Управління міграційної служби в Одеській області про визнання рішення №483-09 від 30 липня 2009 року про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобов'язання надати статус біженця в Україні - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167 КАС України.

Головуючий

Судді

27 листопада 2011 року