Справа № 300/781/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"11" квітня 2019 р. справа № 300/781/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 1363 від 02.09.2009 щодо звернення стягнення на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Заява мотивована тим, що на підставі договору застави від 06.03.2008 передано в заставу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитниому договору № 014/0042/73/86376 укладеному між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1. В подальшому між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Комерційний індустріальний банк" було укладено договір відступлення права вимоги №114/50. В подальшому, між ПАТ "Комерційний індустріальний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого останнє відступило заявнику право грошової вимоги в тому числі за вищевказаним кредитним договором. У зв'язку з чим, заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса за № 1363 від 02.09.2009.

Дослідивши зміст заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" та долучені до неї матеріли, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, яка міститься в розділі IV КАС України "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини поняття "суд, встановлений законом" передбачає розуміння суду, як юрисдикційного органу, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом. ЄСПЛ у рішеннях наголосив, що поняття "суд, встановлений законом", стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді ("Coeme та інші проти Бельгії" №3249296 та ін., рішення від 22 червня 2000 року; "Gurov проти Молдови" №3645502, рішення від 11 липня 2006 року; "Олександр Волков проти України" №21722/11, рішення від 9 січня 2013 року; "DMD Group A.S. проти Словаччини" №1933403, рішення від 5 жовтня 2010 року; "Сокуренко і Стригун проти України" №№29458/04 та 29465/04, рішення від 20 липня 2007 року).

За вимогами частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII, суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства між собою - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб'єктний склад та характер спірних матеріальних правовідносин. Таким критерієм може бути також і пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, на відміну від розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України, розділ VI Цивільного процесуального кодексу України встановлює порядок вирішення процесуальних питань, пов'язаних не тільки з виконанням судових рішень у цивільних справах, а і рішень інших органів (посадових осіб).

Зокрема даний розділ ЦПК України містить статтю 442, яка теж регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження.

При цьому, як вбачається з назви розділу Кодексу, в якому міститься дана стаття, положення останньої поширюються не тільки на судові рішення у цивільних справах, а і на рішення інших органів (посадових осіб).

Таким чином, ЦПК України містить пряму вказівку на вид судочинства, зокрема цивільне, в якому слід вирішувати питання щодо заміни стягувача в даному виконавчому провадженні.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції. За загальним правилом основний спосіб розмежування предметної юрисдикції полягає в розмежуванні за видом спірних правовідносин.

Відповідно до матеріалів подання державного виконавця відносини між сторонами вищезгаданого виконавчого провадження є цивільно-правовими як такі, що виникли внаслідок укладення та виконання кредитного договору.

Одночасно, на переконання суду, наявність процесуальної невизначеності щодо процедури вирішення заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, поданих з юрисдикційними чи іншими порушеннями, не надає адміністративному суду права вирішення такого подання в порядку, визначеному ст.379 КАС України.

Крім того суд зазначає, що посилання заявника на постанову ВСУ від 18.11.2015 року по справі за №6-2391цс15 не відповідає приписам ч.5 ст.242 КАС України.

Наведене виключає можливість розгляду даної заяви в порядку, визначеному статтею 379 КАС України, а відтак останню слід повернути заявнику без розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 241-243, 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" про заміну сторони виконавчого провадження повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала постановлена під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Шумей М.В.