Справа № 160/2277/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Справа № 160/2277/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
12 березня2019 р. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом доГоловного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач - 1), Пенсійного фонду України(далі відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р. період роботи з 25.01.1995 р. по 10.07.1996 р. на посаді помічника голови Софіївського районного суду, яку позивач обіймала маючи вищу юридичну освіту, прийнявши присягу державного службовця та маючи відповідний ранг. Крім того, до стажу роботи вислуги років на прокурорських посадах період з 10.07.1996 р. по 12.01.2012 р. помічником прокурора Софіївського району; з 13.01.2012 р. по 08.06.2012 р. старшим помічником прокурора Софіївського району; з 08.06.2012 р. по 14.12.2015 р. старшим прокурором прокуратури Софіївського району; з 15.12.2015 р. по 17.08.2018 р. прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури та продовжує працювати;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 17.08.2018 р. та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ч.ч. 1, 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 р. на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 11-1200 від 14.08.2018 р. про заробіток для нарахування пенсії, в розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в позові позивач зазначила наступне. Відповідачем протиправно не було зараховано до стажу роботи на прокурорських посадах періоди роботи на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора. При врахуванні вказаних посад загальний стаж вислуги років позивача склав більше 23 років 6 місяців, із них на прокурорських посадах 22 роки 1 місяць 7 днів. Тобто, позивач вважає, що набула права на призначення пенсії згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/2277/19 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачів зобовязано надати відзив на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
01.04.2019 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому відповідач-1 позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду не мала права на призначення пенсії згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р., оскільки за наявності стажу за вислугу років не мала необхідного стажу роботи на посадах прокурорів.Стаж роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора не зарахований відповідачем через відсутність вказаних посад в ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.
08.04.2019 р. від відповідача-2 надійшов відзив на адміністративний позов. Правова позиція викладена аналогічно відзиву відповідача-1.
09.04.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідачів, викладених у відзивах на позов.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного. судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з даними трудової книжки БТ-ІІ № 0678923 ОСОБА_1 прцювала:
- з 26.01.1995 р. по 10.07.1996 р. - помічником голови Софіївського районного суду;
- з 10.07.1996 р. по 12.01.2012 р. помічником прокурора Софіївського району;
-з 13.01.2012 р. по 07.06.2012 р. старшим помічником прокурора Софіївського району;
- з 08.06.2012 р. по 14.12.2015 р. старшим прокурором прокуратури Софіївського району;
- з 15.12.2015 р. по теперішній час прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури.
17.08.2018 р. ОСОБА_1 надала до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до листів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.01.2019 р. № 3/03.13-26/6, від 01.02.2019 р. № 1016/І-07, від 18.02.2019 р. № 468/І-08 станом на 17.08.2018 р. листа Пенсійного фонду України від 15.02.2019 р. № 1418/І-11 загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 35 років 2 місяці 21 день, стаж роботи на посадах, що зараховуються до вислуги років 23 роки 6 місяців 7 днів (з 26.01.1995 р. по 31.07.2018 р.), стаж роботи на посадах прокурора 6 років 1 місяць 24 дні (при необхідному 13 років 6 місяців), що стало підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.
На час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії набрав чинності Закон №1697-VII.
У зв'язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, якімають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.
В свою чергу, статтею 86 Закону №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно відвіку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.
Згідно ч. 6 вказаної статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями;на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Статтею 15 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівникамісцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділумісцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїйсукупностідаютьзмогудійтивисновку про наявністьабовідсутністьобставинсправи, яківходять до предмета доказування.
Питання про достатністьдоказів для встановленняобставин, щомаютьзначення для справи, суд вирішуєвідповідно до своговнутрішньогопереконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести тіобставини, на якихґрунтуютьсяїївимоги та заперечення, крімвипадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєктвладнихповноважень не можепосилатися на докази, які не булипокладені в основу оскаржуваногорішення, за виняткомвипадків, коли віндоведе, що ним буловжитовсіхможливихзаходів для їхотримання до прийняттяоскаржуваногорішення, але вони не булиотримані з незалежнихвіднього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в звязку з наступним.
Аналізнаведених норм свідчить про те, щозаконодавстворозрізняєпоняття «вислугироків, щодає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, періодроботи на якихзараховуєтьсядо стажу роботи на прокурорських посадах і до вислугироків, щодає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислугироків, щодає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.
Тобто, за вищенаведенихположень Закону № 1697-VII, посади помічниківпрокурорів, старших помічниківпрокурорівзараховуютьсясаме до вислугироків, щодає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.
Проте, суд вважає,щопід час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.
Так, позивач працювала у період з 10.07.1996 р. по 12.01.2012 р. помічником прокурора Софіївського району; з 13.01.2012 р. по 08.06.2012 р. старшим помічником прокурора Софіївського району.
Під час роботипозивача на цих посадах чинними були положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз'яснення поняття «прокурор», а саме:
Під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.
Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.
Таким чином, станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії загальний стаж позивача і спеціальний був достатнім.
Позовні вимоги про визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.; зобовязанняГоловного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів періоди роботи ОСОБА_1 з 10.07.1996 р. по 12.01.2012 р. помічником прокурора Софіївського району; з 13.01.2012 р. по 08.06.2012 р. старшим помічником прокурора Софіївського району; зобовязанняГоловного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 17.08.2018 р. та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р. період роботи з 25.01.1995 р. по 10.07.1996 р. на посаді помічника голови Софіївського районного суду, яку позивач обіймала маючи вищу юридичну освіту, прийнявши присягу державного службовця та маючи відповідний ранг. Крім того, до стажу роботи вислуги років на прокурорських посадах період з 08.06.2012 р. по 14.12.2015 р. старшим прокурором прокуратури Софіївського району; з 15.12.2015 р. по 17.08.2018 р. прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури та продовжує працювати не підлягають задоволенню, оскільки вказані періоди роботи зараховані органом Пенсійного фонду до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію та до стажу роботи на посадах прокурорів.
Позовні вимоги про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 11-1200 від 14.08.2018 р. про заробіток для нарахування пенсії, в розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними, вказані права позивача не порушені органом Пенсійного фонду.
Згідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Тому судові витрати в розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 р.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів періоди роботи ОСОБА_1 з 10.07.1996 р. по 12.01.2012 р. помічником прокурора Софіївського району; з 13.01.2012 р. по 08.06.2012 р. старшим помічником прокурора Софіївського району.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 17.08.2018 р. та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 р.
В решті позовних вимог відмовити.
Судові витрати в розмірі 384,20 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук