Справа № 420/908/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/908/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (67513, Одеська область, Лиманський район, с. Олександрівка, вул. Літейна, 39) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.08.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.08.2018 року.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.08.2018 року є такими, що суперечить чинному законодавству, оскільки своєчасно сплачені узгоджені суми грошового зобовязання з єдиного податку, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню повністю.

13.03.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 59-61). В обгрунтування зазначено, що ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошового зобовязання з єдиного податку за періоди: червень 2016, листопад 2016, січень - березень 2017 року. За висновками перевірки ГУ ДФС в Одеській області сформовано та вручено ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 17.08.2018 № про сплату штрафної санкції за несвоєчасну сплату єдиного податку у сумі 1235,60 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, в звязку чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

ГУДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку з питання порушення граничного строку сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (НОМЕР_2), за результатами якої складено Акт про результати камеральної перевірки щодо своєчасності сплати єдиного податку від 04.05.2018 №011976/15-32-12-16/НОМЕР_2 (а.с. 16).

Перевіркою встановлено порушення платником ФОП ОСОБА_1 термінів сплати з

єдиного податку протягом строків, визначених п. 295.1, ст.295 розділу XIV ПК України,

що призвело до нарахування штрафних санкцій.

06.09.2018 ФОП ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській

області від 17.08.2018 № НОМЕР_1, яким на підставі акту №011976/15-32-13-16/НОМЕР_2 від 04.05.2018 року, встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб та на підставі статей 122 та 126 ПК України за затримку календарних днів сплати / за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов'язання / авансових внесків єдиного податку в сумі 2471,2 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 1235,60 грн. (а.с. 14).

До податкового повідомлення-рішення від 17.08.2018 № додано розрахунок штрафної санкції, з якої вбачається прострочення платежів по авансовим внескам по сплаті єдиного податку за червень 2016 року, листопад 2016 року, січень 2017 року,лютий 2017 року, березень 2017 року (а.с. 15).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 17.08.2018 №, Позивачем, 13.09.2018 подано скаргу до Державної фіскальної служби України, відповідно до якої просила скасувати повністю податкове повідомлення-рішення (а.с. 19).

За результатами розгляду, прийнято рішення від 13.11.2018 року №17650/к/99-99-11-02-01-14, яким оскаржуване повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 23).

Позивач вважає, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 17.08.2018 року № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Оцінюючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства.

Згідно зі ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Відповідно до ст. 35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Статею 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 37.1 ст. 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно з п. 291.3 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п.293.1 та п.293.2 ст.293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

- для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

- для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з п. 295.2 ст. 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України та відповідальність суб'єктів переказу встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-111 від 05.04.2001 (далі - Закону).

Згідно з п. 1 ст. 8 цього Закону, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Пунктом 8.4 ст.8 цього Закону визначено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.

Ст. 24 цього Закону передбачено, що подання ініціатором до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу. Реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються Національним банком України. При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - члена платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Висновки суду.

Судом встановлено із матеріалів справи, що Позивачем, відповідно до квитанцій, сплачено у 2016 та 2017 роках єдиний податок у повному обсязі та у строки, визначені ПК України (а.с. 28-43).

Суд зазначає, що Відповідач відобразив платіж за квитанцією від 18.05.2016 №16939-1003-448007548 у сумі 275,60 грн. лише 01.04.2017 з кодом операції 10В (внутрішній внесок - «не застосовувати штрафні санкції») (а.с. 29).

Платіжні доручення клієнтів виконуються банком протягом цього ж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня і не можуть перевищувати два операційні дні для внутрішньобанківського переказу коштів, а для міжбанківського переказу коштів не можуть перевищувати три операційні дні або в інші строки, якщо це передбачено в договорі.

Станом на 01.01.2016 року, що підтверджується роздруківкою із «Електронного кабінету платника» за податком «Єдиний податок з фізичних осіб» у Позивача була переплата у розмірі 285,81 грн., оскільки Позивачем сплачувався даний податок за наступний місяць (а.с. 44-48).

Так, у грудні 2015 року Позивач сплачувала податок за січень 2016 року. Дані обставини підтверджуються доданими до позовної заявами квитанціями, зокрема, дана інформація відображалася у призначені платежів.

Окрім того, своєчасна сплата єдиного внеску за червень 2016 року підтверджується квитанцією від 18.05.2016 №16939-1003-448007548, за листопад 2016 року - квитанцією від 19.10.2016 №17093-1003-491025727, за січень 2017 року - квитанціями від 19.12.2016 №17156-1003-507613782 та від 18.01.2017 №17184- 1003-515708129, лютий 2017 року - квитанціями від 12.02.2017 №17209-1003- 522111968 та від 18.02.2017 №17215-1003-523592467, березень 2017 року - квитанцією від 15.03.2017 №17240-1003-530220628.

Суд зазначає, що усі авансові внески по єдиному податку здійснювалися Позивачем не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Вказані квитанції підтверджують факт сплати податку Позивачем, одержання та виконання банком відповідно до графи 2 таблиці, зазначеної у позові.

Обов'язок сплати податкового зобов'язання в разі внесення суми готівкових коштів через касу банку для подальшого переказу на рахунок органу казначейської служби є виконаним з моменту прийняття до виконання банком документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій Формі, оскільки датою валютування є зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Податкове законодавство також визначає термін своєчасності сплати податкового зобов'язання. Обов'язок платника податків щодо сплати податкового зобов'язання припиняється з моменту сплати коштів до банківської установи.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1, виконано обов'язок щодо сплати податкових зобов'язань за період з січня 2016 по грудень 2017 року в строки, передбачені п.295.1 ст.295 ПК України, в тому числі за червень 2016 року, листопад 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року.

Посадовою особою державної податкової інспекції було відображено платіж за квитанцією від 18.05.2016 №16939-1003-448007548 у сумі 275,60 грн. лише 01.04.2017, що й призвело до зсуву відображення платежів у «Електронному кабінеті платника» у Розрахунках з бюджетом за податком «Єдиний податок з ФО». Оскільки саме ця обставина зумовила те, що наступні здійсненні позивачем платежі зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Отже, через невчасне відображення Відповідачем сплати єдиного податку у травні 2016 року відбувся фактичний збій по розрахункам, що в подальшому стало підставою для встановлення порушення строків сплати податку у певні періоди.

Таким чином, позивачем не пропущено строк сплати податкового зобов'язання з єдиного податку у 2016-2017 роках, в тому числі за червень 2016 року, листопад 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, а відповідач протиправно дійшов висновку про його не сплату.

Суд зазначає, що такий підхід узгоджується також із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, в п. 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 17.08.2018 про накладення на позивача штрафу в розмірі 1235,60 грн., з підстав несвоєчасності сплати (несплати) єдиного податку з фізичних осіб, не відповідає визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (67513, Одеська область, Лиманський район, с. Олександрівка, вул. Літейна, 39) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17.08.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (67513, Одеська область, Лиманський район, с. Олександрівка, вул. Літейна, 39, РНОКПП НОМЕР_2) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області, сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.04.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.