Справа № 489/165/19
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/165/19
Провадження №2-а/489/33/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Середою А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною і скасувати постанову Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 3318/50000/18 від 19 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків не сплаченої по декларації № UA500060/2017/007759 від 07.06.2017 року суми митних платежів, що складає 287 883,93 грн.

Обґрунтовуючи вимоги вказує, що відповідачем не встановлено факту умисної фальсифікації позивачем документів, наданих при оформленні митної декларації, а документи, отримані від митних органів Туреччини, можуть підтверджувати лише те, що такі документи були подані Турецьким постачальником митному органу в цій країні, однак ці документи самі по собі не доводять протиправну мету (умисел) в діях позивача. Крім того, відповідачем не враховано, що позивач при декларуванні товару за МД №UA500060/2017/007759 не визначав митну вартість товарів на рівні фактурної вартості на підставі комерційних інвойсів у сумі 51 075,18 дол. США, а визначив її в більшому розмірі в сумі 1 410 919,19 грн. (екв. 53 756,30 дол.США) із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Також відповідачем пропущений визначений ст. 467 МК України 6-місячний строк притягнення до відповідальності за порушення митних правил.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.10.2016 року до 22.11.2018 року був Директором Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «КЕНДІ ГРУП», яким 15.11.2016 року укладений Контракт № 15112016 з Турецькою компанією «Gisar Diє Ticaret - Gьnel Sagirova», відповідно до якого ця компанія, як Продавець ( Постачальник ), зобов`язалась продати ТОВ «КЕНДІ ГРУП» як Покупцю товари - кондитерські вироби в асортименті та кількості, що зазначаються в інвойсі (проформі-інвойсі), який виставляється на кожну партію товару згідно Специфікації, що додається до Контракту, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити ці товари.

Згідно з п.п. 3.1. 4.1. Контракту, товар поставляється на умовах FOB - порт Туреччина, або CFR - порт України, або СРТ - Миколаїв згідно Інкотермс 2010. Умови поставки та ціна кожної партії (в доларах США) відображаються в інвойсі.

З 21.09.2018 по 27.09.2018 року службовими особами Головного управління ДФС у Миколаївській області проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «КЕНДІ ГРУП», за результатами якої складено Акт від 03.10.2018 року № 2424/14-29-14-11/35356382 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «КЕНДІ ГРУП», дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи щодо повноти визначення бази оподаткування митними платежами за митною декларацією від 07.06.2017 року № UA500060/2017/007759» (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки було, зокрема, встановлено, що ТОВ «КЕНДІ ГРУП» в зоні діяльності Одеської митниці ДФС, на підставі зовнішньоекономічного Контракту № 15112016 від 15.11.2016 року, укладеного з нерезидентом «Gisar Diє Ticaret - Gьnel Sagirova» (Туреччина), згідно з коносаментом від 02.06.2017 року № AD/ISТ17/3314, здійснено ввезення товару «кондитерські вироби з цукру, без вмісту какао, жувальні цукерки» за митною декларацією від 07.06.2017 року № UA500060/2017/007759, оформленою в митному режимі ІМ 40-ДЕ.

Фактурна вартість товару, згідно Комерційних інвойсів (Commercial Invoice) постачальника, складає 51 075,18 доларів США (графи 22, 42 декларації), вага нетто 39 819,48 кг., вага брутто 43 841,03 кг., в тому числі:

згідно інвойсу № 019036 від 31.05.2017 року - на суму 25 560,06 доларів СІЛА (вага нетто 19 887,48 кг, вага брутто 22 374,75 кг.),

згідно інвойсу № 019037 від 31.05.2017 року - на суму 25 515,12 доларів СІЛА (вага нетто 19 932,00 кг., вага брутто 21 446,28 кг.).

В інвойсах вказані умови поставки: CFR - Odessa, контейнери GVCU5169140. WSCU9212497. Доставку товару здійснено на теплоході «LEONIE Р».

Позивач стверджує, що митна вартість вказаного товару зазначена у поданій ним декларації від 07.06.2017 року № UA500060/2017/007759 в сумі 1 410 919,19 грн. (графа 45 декларації). Також ці обставини, зазначені в Акті перевірки, позивачем не заперечуються.

З метою перевірки автентичності поданих до митного оформлення документів Одеською митницею ДФС було ініційовано направлення запиту до митних органів Туреччини. Департаментом адміністрування митних платежів ДФС України листом від 06.11.2017 року № 18912/5/99-99-19-02-02-16 надіслано запит до митних органів Республіки Туреччина. Одеською митницею ДФС отримано лист ДФС України від 21.08.2018 року № 25857/7/99-99-19-02-02-17, яким надіслано відповідь митної адміністрації Туреччини, яка, листом від 10.07.2018 року, надала копії документів, пов`язаних з експортом в Україну товарів: фактури № 019037 від 31.07.2017 року та № 019036 від 30.05.2017 року, та експортні декларації країни відправлення: від 31.05.2017 року №17343100ЕХ113379, від 30.05.2017 року № 17343100ЕХ112460, які містять інші відомості щодо умов поставки та фактурної вартості товару:

за експортною декларацією №17343100ЕХ113379 від 31.05.2017 року - умови поставки FOB ISTAMBUL, загальна фактурна вартість товару - 30 822,40 дол. США (вага товару нетто 19 932,00 кг, брутто 21 446,28 кг), контейнер GVCU5169140;

за експортною декларацією №17343100ЕХ112460 від 30.05.2017 року - умови поставки FOB AMBARLI, загальна фактурна вартість товару - 34 359,35 дол. СІЛА (вага товару нетто 19 887,48 кг, брутто 22 374,75 кг.), контейнер WSCU9212497.

Оскільки загальна фактурна вартість імпортованого товару, згідно отриманих на запит ДФС документів (65 181,75 дол. США) відрізняється від фактурної вартості, заявленої декларантом у графах 22, 42 декларації (51 075,18 дол. США), ГУ ДФС в Акті перевірки зробило висновок про порушення ТОВ «КЕНДІ ГРУП» п. 2 ч. 2 ст. 58 глави 7 розділу III Митного кодексу України, п. 187.8. ст. 187, п. 190.1. ст. 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 29 987,91 грн. і податкове зобов`язання по сплаті ПДВ на суму 65 973,40 грн. (загалом на суму 95 961,31 грн.).

Акт перевірки надійшов ТОВ «КЕНДІ ГРУП» поштою у жовтні 2018 року, про проведення невиїзної документальної перевірки 21-29 вересня 2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області підприємство не повідомляло.

Отримавши Акт перевірки, позивач 12.10.2018 року направив відповідачу лист із поясненнями, що визначена в декларації UA500060/2017/007759 митна вартість товару 1 410 919,19 грн. не є еквівалентом фактурної вартості цього товару 51 075,18 дол.США згідно інвойсів постачальника (що складав би 1 340 549,00 грн. за курсом 26,246584 грн./дол., вказаним у декларації), а була визначена за погодженням з митницею за 6-м (резервним) методом (графа 43 декларації), у більшому розмірі, виходячи з ціни 1,35 дол.США/кг.:

1,35 дол.США/кг х 39 819,48 кг.(загальна вага нетто товару) = 53 756,30 дол.США

53 756,30 дол. США х 26,246584 грн./дол. = 1 410 919,19 грн.

Також, позивач зазначив, що йому невідомо про розбіжності в документах, на яких наполягає ГУ ДФС, та він вважає достовірними документи, які отримані від постачальника та використані при декларуванні товару.

Проте, у жовтні 2018 року позивач отримав протокол про порушення митних правил №3318/50000/18 від 22.10.2018 року, що позивачем у митній декларації № UA500060/2017/007759 заявлено неправдиві відомості про вартість товару, та надані документи, які містять неправдиві відомості про цю вартість, оскільки за отриманою відповіддю митних органів Туреччини вартість товарів згідно цієї декларації складає 65 181,75 дол. СІЛА, або 1 710 798,27 грн.

Позивач зазначає, так як за декларацією №UA500060/2017/007759 були сплачені митні платежі в сумі 451 494,14 грн. (графа 47 декларації), а підлягали сплаті, на думку відповідача, платежі в сумі 547 455,45 грн., різниця складає 95 961,31 грн., - Одеська митниця зробила висновок про порушення позивачем митних правил згідно ст. 485 Митного кодексу (далі - МК) України. Цей протокол був складений без присутності позивача, та останнім не підписувався.

19.12.2018 року відповідач прийняв постанову в справі про порушення митних правил №3318/50000/18, якою позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил згідно ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 % несплаченої по МД № UA500060/2017/007759 від 07.06.2017 року суми митних платежів, що складає 287 883,93 грн. (95 961,31 х 300).

Згідно ст. 485 Митного Кодексу України (в чинній редакції), заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За змістом п.8 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України, декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Всупереч викладеному, оскаржувана постанова митниці обґрунтована лише фактом отримання від митного органу Туреччини, на запит ДФС, копій документів, які начебто були подані Турецьким контрагентом ТОВ «КЕНДІ ГРУП» до митного органу Туреччини при оформленні експорту товару, що поставлявся за Контрактом № 15112016 від 15.11.2016 року, такі документи у позивача відсутні, та надати їм свою оцінку при підготовці позовної заяви позивач зазначає, що не має можливості.

Однак відповідачем не встановлено факту умисної фальсифікації позивачем документів, наданих при оформленні митної декларації, а документи, отримані від митних органів Туреччини, можуть підтверджувати лише те, що такі документи були подані Турецьким постачальником митному органу в цій країні, однак ці документи самі по собі не доводять протиправну мету (умисел) в діях позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, у якості підстави підтвердження відомостей про фактурну вартість товару 51 075,18 дол. США, вказаної у декларації, до митного органу позивачем були надані, зокрема, комерційні інвойси від 31.05.2017 року №№ 019036, 019037, завірені Турецьким постачальником копії експортних декларацій (із тими ж датами й номерами, що зазначені в Акті перевірки, у протоколі та постанові), які використані позивачем при декларуванні товару (сторінка 3 декларації, додаток до графи 44, останні 2 позиції). (а.с.46)

Так, згідно п. 3.3. Контракту № 15112016, Постачальник забезпечує своєчасну і правильні підготовку і надання документів для митного оформлення та приймання вантажів Покупцем (вантажоотримувачем). В обов`язковому порядку поставка товарів повинна супроводжуватись оригіналами документів, які Постачальник направляє засобами кур`єрської служби на адресу Покупця документи: Коносамент, Комерційний інвойс, Пакувальний аркуш, Сертифікат походження, а також копію експортної декларації, засвідчену підписом Постачальника.

Отже, відповідно до умов Контракту та звичаїв ділової практики позивач мав усі підстави вважати, що отримані від Турецького партнера документи достовірні, на що позивач звертав увагу відповідача в листі від 12.10.2018 року - це свідчить про відсутність у позивача протиправної мети на заниження митних платежів.

Крім того, відповідачем не враховано, що позивач при декларуванні товару за МД №UA500060/2017/007759 не визначав митну вартість товарів на рівні фактурної вартості на підставі комерційних інвойсів у сумі 51 075,18 дол. США, а визначив її в більшому розмірі в сумі 1 410 919,19 гри. (екв. 53 756,30 дол.США) із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Згідно ст.ст. 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей (зокрема для нарахування митних платежів - п. 1 ст. 50 МК), яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно п. «ж» ч. 8 ст. 257 МК України, у декларації зазначається митна вартість товарів та метод її визначення.

Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 ст. 257 Митного кодексу України наведено вичерпний перелік відомостей, які вносяться у митну декларацію при митному оформлені товару.

Відповідно до ч.8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Проте, факт обізнаності позивача з діями турецької компанії на території Туреччини, зокрема, щодо подання останньою до турецьких митних органів при експорті товару документації по даній поставці, які по вартості експортованого товару суттєво різнилися із наданими цією ж турецькою компанією документами отримувачу товару, у справі жодним чином не встановлено і не доведено свідомого та умисного вчинення позивачем протиправних дій, які в подальшому вплинули на розмір митних платежів.

Більш того, митним органом жодним чином не спростовано те, що у контракті № 15112016 від 15 листопада 2016 року, який був укладений між ТОВ «КЕНДІ ГРУП» як покупцем та продавцем - компанією «Gisar Diє Ticaret - Gьnel Sagirova» на поставку товару та який є чинним, ціна постачаємого товару узгоджується сторонами та зазначається в інвойсі, та яка в даному випадку складає 51 075,18 дол. США.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, випускати у вільний обіг товари, що декларуються у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю.

У даній справі ж, декларація з визначеною митною вартістю від декларанта відповідачем була прийнята, перевірена, в тому числі й на предмет розміру визначеної митної вартості та нарахованих митних платежів, будь-яких порушень встановлено не було, як і не встановлено факту подачі будь-яких неправдивих чи недостовірних відомостей, необхідних для визначення митної вартості та, відповідно, й нарахування митних платежів, а в органу доходів і зборів не було перешкод перевірити заявлену митну вартість і, у випадку її неправильності, самостійно, здійснити її коригування.

Окрім того позивач вказує, що відповідачем пропущений визначений ст. 467 МК України 6-місячний строк притягнення до відповідальності за порушення митних правил.

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України (в редакції станом на 2017 рік), якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

У постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 р. у справі № 490/7096/16-а, яка залишена в силі постановою Касаційного адміністративного Суду Верховного Суду від 11.09.2018 року № К/9901/39139/18, міститься наступний правовий висновок: «Порушення митних правил, передбачене у ст. 485 МК України, яке полягає в заявлені у митній декларації або в інших документах, що надані контролюючому органу, неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час. а саме під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, визначеною ст. 255 МК України, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю».

Виходячи з викладеного, апеляційний адміністративний суд та Верховний Суд погодилися з тим, що порушення ст. 485 МК України, у вигляді внесення до митної декларації неправдивих відомостей митних правил, не є триваючим. Аналогічний висновок міститься у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі № 520/13512/17

Таким чином, порушення, яке інкримінується позивачу, не є триваючим, а отже, в разі вчинення позивачем такого порушення (що категорично заперечується позивачем), строк притягнення його до відповідальності сплив 07.12.2017 року - через 6 місяців після подання ним декларації 07.06.2017 року, що взагалі виключає можливість притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Згідно зі ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п. З ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне може прийняти рішення, зокрема, про скасування постанови і закриття справи. З огляду на це, вважаю можливим просити суд, у разі скасування оскаржуваної постанови, одночасно закрити справу.

Оскільки, відповідач у справі доказів на підтвердження правомірності дій щодо винесення постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суду не надав, суд приходить до висновку, що постанова в справі про порушення митних правил №3318/50000/18, не є правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3318/50000/18 від 19.12.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків не сплаченої по декларації № UA500060/2017/007759 від 07.06.2017 року суми митних платежів, що складає 287 883,93 грн.

Справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби України на користь позивача судові витрати у розмірі 2878,84 грн..

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Одеська митниця Державної фіскальної служби України, юридична адреса: м.Одеса, вул.Гайдара, 21-А, .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «28» березня 2019 року.