Справа № 320/677/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року № 320/677/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу період роботи у зоні відчуження в Державному спеціалізованому підприємстві "Техноцентр", перейменованого в Державне спеціалізоване підприємство "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами", з 01.01.2014 по 28.02.2018 та зобов`язати зарахувати такий стаж.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем помилково розраховано стаж позивача для обчислення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, зокрема період роботи в Державному спеціалізованому підприємстві "Техноцентр" з 01.01.2004 по 28.02.2018 протиправно зараховано на загальних підставах в одинарному розмірі. Вказано, що чинним законодавством України врегульовано, що стаж роботи в особливо шкідливих умовах праці за Списком №1, у ході розрахунку розміру пенсії, підлягає зарахуванню у полуторному розмірі, тому пенсійний орган безпідставно зменшив розмір пенсії позивача.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2018 в одинарному розмірі, здійснено на виконання вимог статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач вважає, що в його діях відсутні ознаки порушення пенсійного законодавства, а зарахування періодів роботи позивача відбулось правомірно, на підставі наявних у пенсійній справі документах.

Ухвалою суду від 15.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, а саме - протоколу від 19.03.2010 №289, позивачу з 04.03.2010 призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, робота за Списком №. (а.с. 42).

ОСОБА_1 як пенсіонер обліковується в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області.

Позивачем було з`ясовано, що Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області при обчисленні розміру його пенсії, не зарахувало до стажу роботи у зоні відчуження період з 01.01.2004 по 28.02.2018 у полуторному розмір, у зв`язку із чим пенсіонер звернувся до відповідача за роз`ясненням таких дій.

Листом від 06.08.2018 №87/К-03 відповідач повідомив позивача про те, що згідно приписів чинного законодавства, періоди роботи в зоні відчуження з 01.01.2004 зараховуються у полуторному розмірі виключно для визначення права на пенсію за віком, але для обчислення розміру пенсії (визначення коефіцієнту страхового стажу), такі періоди зараховуються в одинарному розмірі. Також пояснив, що на підставі наданих позивачем документів, періоди роботи з 04.04.1995 по 15.12.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003, були зараховані до стажу для обчислення розміру пенсії у полуторному розмірі, а періоди з 01.01.2004 по 28.02.2018 - в одинарному, при цьому всі названі періоди зараховані як пільговий стаж (а.с. 26-27).

Не погоджуючись із такою відповіддю та вважаючи, що розмір його пенсії має бути розрахований виходячи із полуторного розміру стажу роботи у зоні відчуження, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі - Закон №1058-IV), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Тобто, відповідно до Закону №1058-IV до загальних умов отримання пенсії відносяться пенсійний вік та наявність страхового стажу.

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачу призначена та виплачується пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку, згідно Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (робота за Списком №1).

Матеріли справи, зокрема розрахунок стажу ОСОБА_1, який знаходиться у копії пенсійної справи №109416, свідчить, що період роботи позивача з 01.01.2004 по 28.02.2018 для визначення права позивача на пільгову пенсію, був зарахований у полуторному розмірі (а.с. 43).

У той же час, як з`ясовується із позовної заяви, позивач вважає, що розраховуючи страховий стаж для обчислення розміру пенсії, відповідач також мав застосувати полуторний коефіцієнт.

Проаналізувавши обставини справи та регулююче такі обставини законодавство, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача, пояснюючи це наступним.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У той же час, періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Правова оцінка наведених норм права дає підстави дійти до висновку, що починаючи з 01.01.2004, тобто з дати набрання чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пільговий порядок обчислення стажу роботи із застосуванням полуторного розміру, приміняться виключно у момент визначення пенсійним органом наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії. Після прийняття рішення про набуття особою права на пенсію, на стадії обчислення розміру пенсії, періоди страхового стажу вже зараховуються в одинарному розмірі.

Беручи до уваги вищенаведене, той факт, що Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області призначило пенсію позивачу, розрахувавши страховий стаж позивача у період з 01.01.2004 по 28.02.2018 у полуторному розмірі, а обчислило розмір призначеної пенсії, зарахувавши вказані періоди в одинарному розмірі, суд не убачає протиправних дій з боку відповідача.

Крім цього, виконуючи вимоги спеціального закону, Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, додатково зарахувало по одному року за кожен рік стажу роботи за списком №1, що підтверджується розпорядженням від 01.08.2018 №110975, яке міститься у матеріалах справи (а.с.163).

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а тому, довів правомірність своїх дій.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про законність дій відповідача, у зв`язку із чим, позовні вимоги визнає безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.