Справа № 620/343/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/343/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Борзнянська РДА), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача та встановити факт порушення права на працю у зв'язку з порушенням відповідачем права ОСОБА_1 на укладення трудового договору в порядку поворотного прийняття на службу;

- зобов'язати відповідача в день набрання рішенням суду законної сили укласти з позивачем трудовий договір у зв'язку із поворотним прийняттям на роботу, на посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звернення з заявою до відповідача про поворотне прийняття на державну службу, починаючи з 25.10.2018 по дату ухвалення рішення судом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що наказом від 22.10.2018 №97-к про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби, було порушено її право на поворотне прийняття на роботу у Борзнянську РДА на посаду, яка є аналогічної кваліфікації відносно до посади, яку вона займала до звільнення. Також вважає, що вона мала переваги перед ОСОБА_3 так, як позивач має більший стаж роботи в Борзнянській РДА, займала посаду начальника відділу і має досвід роботи у відділі ведення Державного реєстру виборців (4 роки і 3 місяці). Вказана особа мала стаж роботи у Борзнянській РДА біля 1.5 року і працювала на посаді головного спеціаліста.

На думку позивача, дії Борзнянської РДА при вирішенні питання щодо призначення на вакантну посаду, а саме створенням робочої групи по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу - є протизаконними, а право на призначення на посаду поза конкурсом в порядку поворотного прийняття на службу - порушеним. При цьому, у даному випадку, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом України "Про державну службу", а тому повинно було бути застосовано норми ст.42-1 КЗпП України. Крім наведеного, на думку позивача, Борзнянською РДА вимог закону щодо інформування про прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації не було виконано, внаслідок чого було порушено переважне право на укладання трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу. Борзнянська РДА не пропонувала позивачці укласти трудовий договір у зв'язку з поворотним прийняттям на роботу на вказану посаду, незважаючи на те, що вона неодноразово вказувала на свої визначені Законом переваги перед гр. ОСОБА_3

Ухвалою суду від 15.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-денний термін з моменту отримання ухвали від 01.02.2019 строк для подання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою суду строк відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову та пояснив, що у зв'язку з надходженням двох заяв про поворотне прийняття на роботу, з метою об'єктивного та всебічного визначення кваліфікації, продуктивності праці та інших ділових, особистісних якостей кандидатів на посаду, керівником апарату було видано наказ від 01.11.2018 №12, яким створено спеціальну робочу групу по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу, посаді державної служби. Робочій групі доручено визначити відповідність кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу, посаді державної служби - начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату районної державної адміністрації, продуктивність праці, дослідивши законодавство, матеріали особових справ та провівши співбесіду з кандидатами на дану посаду, а також підготувати та подати керівнику апарату відповідний висновок.

Відповідач зазначає, що в даному випадку, посилання ОСОБА_1 на те, що вона має переважне право у поворотному прийнятті на службу у зв'язку з тим, що має більший стаж роботи в органі та в її сім'ї відсутні інші особи з самостійним заробітком, не мають значення оскільки є другорядними і бралися б до уваги роботодавцем лише у тому випадку, якби кваліфікація і продуктивність праці обох кандидатів були рівними.

Отже, відповідач вважає, що у позивачки відсутні підстави для укладання трудового договору на посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Борзнянської РДА. Також вказує, що позов про поворотне прийняття на службу позивачка подала до суду 28.01.2019, перебуваючи у трудових правовідносинах з Борзнянською райдержадміністрацією.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій вона вказує, що відповідач не спростував її твердження по суті позовних вимог. Повторно наголошує, що всі критерії оцінки при прийнятті на посаду відповідачем з невідомих причин не були взяті до уваги і, фактично, проігноровані, чим було допущено порушення вимог чинного законодавства України.

Відповідач подав заперечення на позов, в яких з вимогами позивача не погодився та вказав, що посилання позивачки на ст.ст.235,236 КЗПП України про виплату на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, оскільки даний спір не стосується поновлення на роботі, а питання щодо укладення з позивачкою трудового договору на іншій посаді , а тому підстави, визначені ст.236 КЗпП, для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Також не заслуговують на увагу твердження позивачки про те, що 30.01.2019 її повідомлено про наступне вивільнення і вона 01.04.2019 залишається без роботи, оскільки наведене не стосується предмету поданого нею позову, тим паче, що на даний час вона перебуває у трудових правовідносинах з Борзнянською районною державною адміністрацією.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

02.05.2018 ОСОБА_1 (позивача) було звільнено з посади начальника відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації, адміністратора районної державної адміністрації Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області у зв'язку із скороченням посади (а.с.11).

В подальшому, з офіційного сайту Національного агентства України з питань державної служби та Борзнянської РДА позивач дізнався про те, що з'явилась вакантна посада начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Борзнянської РДА Чернігівської області, у зв'язку з чим, 25.10.2018 подала на ім'я керівника апарату Борзнянської РДА заяву про призначення на вказану посаду, оскільки вважала, що має право поворотного прийняття на службу згідно ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" і була раніше призначена на посаду в Борзнянській РДА за результатами конкурсу.

Листом Борзнянської РДА від 01.11.2018 №3068/01-47 позивачу було повідомлено про необхідність прибуття 05.11.2018 на засідання робочої групи по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу для співбесіди. Одночасно, на її звернення щодо надання роз'яснення з приводу правомірності створення робочої групи та пояснення проходження процесу перевірки кваліфікації нею отримано відмову, про що зазначено на вказаному листі (а.с.13).

Прибувши на засідання робочої групи, де було запропоновано пройти перевірку на знання законодавства України, позивач намагалась дізнатися, на основі якого акту чинного законодавства України створена дана робоча група та чим керується в своїй роботі, але чіткої і зрозумілої відповіді не отримала. В свою чергу, вона повідомила членів робочої групи про те, що процедура поворотного призначення на державну службу регулюється ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" та ст.ст.42, 42-1 КЗПП. Також, позивачем було подано на ім'я керівника апарату Борзнянської РДА заяву про відмову від прийняття участі у співбесіді оскільки це, на її думку, суперечить ч.3 ст.5, ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" та ст.42, 42-1 КЗПП, а результати співбесіди не можуть бути оцінені об'єктивно і неупереджено так, як на той час справа про незаконне звільнення знаходилась у судовому розгляді №825/2177/18.

Після цього, на звернення позивача до Кабінету Міністрів України, вона отримала листа з Борзнянської РДА у якому зазначалося про те, що Борзнянська РДА у даному випадку діяла у межах своїх повноважень, на даний час законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, а тому роботодавець може проводити такий аналіз у будь-який спосіб. З цією метою і була створена робоча група по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу. У визначений час позивач відмовилася проходити співбесіду, а інша громадянка на прізвище ОСОБА_3, яка також подала аналогічну заяву про призначення її на вказану посаду, пройшла співбесіду. Участь у конкурсі взяла лише ОСОБА_3, яка і стала його переможцем. При цьому, за результатами співбесіди ОСОБА_3 визнана такою, що відповідає посаді як кандидат з вищою кваліфікацією та продуктивністю праці і була рекомендована робочою групою для призначення на посаду як переможець конкурсного відбору.

Зважаючи на вказану ситуацію, позивач звернулася із відповідним листом до Управління Держпраці у Чернігівській області, на що 21.12.2018 була направлена відповідь, згідно якої Управлінням було проведено інспекційне відвідування Борзнянської РДА.

Оскільки Управління Держпраці у Чернігівській області не вжило жодних заходів реагування з даного приводу, позивач звернулася із відповідним листом до Національного агентства України з питань державної служби, на що отримала роз'яснення про порядок поворотного повернення на службу згідно вимог чинного законодавства України.

На думку позивача, дії Борзнянської РДА при вирішенні питання щодо призначення на вакантну посаду, а саме створенням робочої групи по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу - є протизаконними, а право на призначення на посаду поза конкурсом в порядку поворотного прийняття на службу - порушеним. При цьому, у даному випадку, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом України "Про державну службу", а тому повинно було бути застосовано норми ст.42-1 КЗпП України. Крім наведеного, на думку позивача, Борзнянською РДА вимог закону щодо інформування про прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації не було виконано, внаслідок чого було порушено переважне право на укладання трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу. Борзнянська РДА не пропонувала позивачці укласти трудовий договір у зв'язку з поворотним прийняттям на роботу на вказану посаду, незважаючи на те, що вона неодноразово вказувала на свої визначені Законом переваги перед гр. ОСОБА_3, а тому, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. При цьому, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

З матеріалів справи встановлено, що 23.02.2018 ОСОБА_1 відповідно до ст.49-2 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності та штату було письмово попереджено про наступне вивільнення із займаної посади за п.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", та одночасно запропоновано переведення на посаду начальника відділу адресних виплат управління соціального захисту населення райдержадміністрації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 ст.87 Закону України "Про державну службу" визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі п.1 ч.1 цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі п.1 ч.1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

За правилами ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

З наведених вище норм законодавства слідує, що роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, зокрема, щодо рівнозначності посади, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як було вже зазначено, 23.02.2018 ОСОБА_1 було письмово попереджено про наступне вивільнення із займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності та штату, та одночасно запропоновано переведення на посаду начальника відділу адресних виплат управління соціального захисту населення райдержадміністрації.

При цьому 02.05.2018 ОСОБА_1 написано заяву про відмову від переведення на посаду начальника відділу адресних виплат управління соціального захисту населення Борзнянської РДА. В подальшому, 02.05.2018 наказом керівника апарату №50-к від 02.05.2018 позивач була звільнена.

Вказаний наказ скасовано рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 (справа №825/2177/18) та поновлено ОСОБА_1 на посаді "начальника відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації, адміністратора районної державної адміністрації" відповідно до наказу №3-к від 22.01.2019 з 02.05.2018. На момент подання даного позову позивач перебуває у трудових відносинах з Борзнянською РДА, про що свідчить запис у трудовій книжці №38 від 22.01.2019.

Таким чином, позивача поновлено на посаді, яку вона обіймала до незаконного звільнення.

При цьому, судом встановлено, що у зв'язку з появою в Борзнянській РДА з 10.10.2018 вакантної посади начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації, наказом керівника апарату 22.10.2018 було оголошено конкурс на дану посаду та розміщено оголошення на офіційному сайті РДА та Національного агентства України з питань державної служби. Цього ж дня, 22.10.2018 до Борзнянської РДА надійшла заява від ОСОБА_3 про призначення її на посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації, як таку що має право поворотного прийняття на службу згідно ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу".

25.10.2018 до Борзнянської РДА надійшла аналогічна заява від ОСОБА_1, яка була звільнена на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Тобто, на момент звернення до відповідача із заявою, позивач мала об'єктивні сподівання на призначення на відповідну посаду за результатами проходження конкурсу, оскільки у вказаний період часу позивачка в трудових відносинах з відповідачем не перебувала.

Так, згідно ст.42-1 КЗпП України, переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу має, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п.1 ст.40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у ст.42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Умови відновлення соціально-побутових пільг, які працівники мали до вивільнення, визначаються колективним договором.

А отже, переважне право надається працівникам, з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, і відповідно, першочергово при визначенні переважного права на залишення на роботі вивчається рівень кваліфікації і продуктивності праці.

Як встановлено судом, у зв'язку з надходженням двох заяв, з метою об'єктивного та всебічного визначення кваліфікації, продуктивності праці та інших ділових, особистісних якостей кандидатів на посаду, керівником апарату виданий наказ від 01.11.2018 №12, яким створено спеціальну робочу групу по визначенню відповідності кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу, посаді державної служби. Робочій групі доручено визначити відповідність кваліфікації державних службовців, які мають право поворотного прийняття на службу, посаді державної служби - начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату районної державної адміністрації, продуктивність праці, дослідивши законодавство, матеріали особових справ та провівши співбесіду з кандидатами на дану посаду, а також підготувати та подати керівнику апарату відповідний висновок.

Позивач зазначає, що дану робочу групу утворено незаконно, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Втім, Законом України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено утворення консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, служб і комісій для сприяння здійсненню повноважень місцевої державної адміністрації. Дані положення також передбачені Регламентом роботи Борзнянської РДА. Так, керівником апарату як керівником державної служби утворюються дисциплінарна комісія, конкурсна комісія та інші допоміжні органи, необхідні для здійснення повноважень з питань державної служби. Отже, утворення вищезазначеної робочої групи не суперечить чинному законодавству України. Крім цього, зазначений наказ, яким створено робочу групу ніким і нічим не скасований, а тому такі посилання позивача на увагу не заслуговують.

Також, суд звертає увагу на те, що у зв'язку з надходженням звернення від ОСОБА_1, 20.12.2018 Управлінням Держпраці у Чернігівській області проведено інспекційне відвідування Борзнянської РДА щодо додержання законодавства про працю. В ході інспекційного відвідування порушень вимог законодавства про працю в частині прийняття на вакантну посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Борзнянської РДА не виявлено, що підтверджується відповідним актом.

Також позивач у позові спирається на роз'яснення Національного агентства України з питань державної служби, в якому відсутні посилання на утворення робочої групи. Проте листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише роз'яснювальний (інформаційних) характер і не встановлюють правових норм. Тому їх використання в роботі є правом а не обов'язком роботодавця. Отже, відсутність в роз'ясненні Національного агентства України з питань державної служби рекомендації про створення робочої групи чи інших дорадчих органів не свідчить про порушення норм чинного законодавства.

При цьому суд зазначає, що оскільки законодавством не передбачено критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, то роботодавець сам визначає порядок і критерії, згідно яких необхідно провести порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників.

З аналізу викладеного слідує, що вирішення вказаного питання належить до дискреційних повноважень роботодавця і суд не може при ухваленні рішення вирішувати питання відповідності кваліфікації працівника та продуктивності його праці у порівнянні з іншими кандидатами.

В даному випадку, посилання ОСОБА_1 про те, що вона має переважне право у поворотному прийнятті на службу у зв'язку з тим, що має більший стаж роботи в органі та в її сім'ї відсутні інші особи з самостійним заробітком, суд до уваги не приймає, оскільки це другорядними критерії, які беруться роботодавцем до уваги лише у випадку, коли кваліфікація і продуктивність праці обох кандидатів є рівними.

Позивач зазначає, що відповідачем не були взяті до уваги та фактично проігноровані критерії, які свідчать про стаж її роботи та заохочення у вигляді Почесних грамот районної державної адміністрації. Дане твердження є хибним, оскільки у висновку робочої групи чітко прослідковується ретельний та всебічний аналіз трудової діяльності обох кандидатів, який включає дослідження стажу і досвіду роботи кандидатів, результативності їх діяльності, оцінки їх роботи безпосередніми керівниками, заохочень та заходів дисциплінарного впливу.

Стаття 79 Закону України "Про державну службу" визначає, що якщо протягом року після накладення дисциплінарного стягнення до державного службовця не буде застосоване нове дисциплінарне стягнення, він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, застосоване до неї згідно наказу керівника апарату райдержадміністрації від 22.03.2018 №8-к у період попередження про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням її посади. Дане дисциплінарне стягнення вважається чинним до 22.03.2019, а з цього слідує, що робочою групою доречно враховано наявність цього дисциплінарного стягнення у ході проведення аналізу кваліфікації та продуктивності праці кандидатів. Також, згідно наказу керівника апарату райдержадміністрації від 30.01.2019 №6 до ОСОБА_1 застосовано нове дисциплінарне стягнення за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджує систематичне недотримання ОСОБА_1 трудової дисципліни. Факт зазначення у висновку робочої групи інформації про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у 2012 році, пояснюється тим, що робочою груп здійснено аналіз наявних матеріалів особової справи, і хоча дисциплінарне стягнення вважається знятим, проте робочою групою враховано причини накладання даного дисциплінарного стягнення, а саме порушення трудової дисципліни ОСОБА_1

Щодо преміювання ОСОБА_1, яке, за її твердженням, свідчить про високу продуктивність праці, суд зазначає, що преміювання державних службовців Борзнянської РДА здійснюється згідно Положення про преміювання, затвердженого розпорядженням в.о. голови райдержадміністрації від 16.08.2016 №351 та проводилося з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання. Розмір місячної або квартальної премії державного службовця залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи державного органу. В Борзнянській РДА у зв'язку з економією фонду оплати праці щомісячно виплачувалися премії всім працівникам. Тому, виходячи з розрахунків нарахування заробітної плати ОСОБА_1, розмір її премії є середнім, та не може свідчити про високу продуктивність.

Отже, оскільки роботодавцем дотриманні вимоги ст.42 КЗпП України та здійснено аналіз кваліфікації та продуктивності праці кандидатів, що вбачається з матеріалів справи, і кваліфікація та продуктивність праці кандидатів не були рівними, потреба у подальшому визначенні інших критерій, передбачених ч.2 ст.42 КЗпП України, об'єктивно відсутня.

Щодо безпідставності проведення співбесіди з мотивів необ'єктивності та упередженості суд зазначає, що такі посилання є необгрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Крім цього, позивач від її проходження відмовилась, що дає підстави стверджувати виключно про наявність припущень у позивача щодо цього.

Також суд звертає увагу позивача на те, що законодавством про працю та про державну службу не зобов'язано роботодавця повідомляти працівника про виникнення вакансій чи появу нових посад. На офіційному сайті Борзнаняської РДА та Національного агентства України з питань державної служби, до яких мають рівний доступ усі громадяни, було розміщено інформацію про відкриття вакансії начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату райдержадміністрації, у зв'язку з оголошенням конкурсу на дану посаду. Тобто роботодавець належним чином офіційно проінформував про появу вакантної посади. Із зави ОСОБА_1 від 25.10.2018 вбачається, що вона дізналася про наявність вакантної посади саме з офіційного сайту Борзнянської РДА.

Враховуючи все вищевикладене, суд не вбачає в діях відповідача ознак протиправності та наявності переваг у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3, внаслідок чого у задоволенні вимог про визнання неправомірними дії відповідача та встановлення факту порушення права на працю у зв'язку з порушенням відповідачем права ОСОБА_1 на укладення трудового договору в порядку поворотного прийняття на службу слід відмовити.

Відповідно, вимоги про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку задоволенню також не підлягають, оскільки є похідними. Також, виплата на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає, оскільки даний спір не стосується поновлення на роботі, а питання щодо укладення з позивачем трудового договору на іншій посаді, а тому підстави, визначені ст.236 КЗпП України, для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Також не заслуговують на увагу твердження позивачки про те, що 30.01.2019 її повідомлено про наступне вивільнення і вона 01.04.2019 залишається без роботи, оскільки наведене не стосується предмету поданого нею позову, тим паче, що на даний час вона перебуває у трудових правовідносинах з Борзнянською РДА.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В той же час, згідно з ч.2 ст.77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст.241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позовач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1);

Відповідач: Борзнянська районна державна адміністрація Чернігівської області (вул.П.Куліша, 104, м.Борзна, Чернігівська область, 16400, ).

Повне рішення суду складено 11 квітня 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк