Справа № 360/3335/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №360/3335/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Шишова О.О., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року (повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3335/18 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною відмову та зобовязання подати документи,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача в оформленні всіх необхідних документів, подання про призначення пенсії за вислугою років позивачу та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області;

- зобовязати відповідача оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи та подання для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 26.08.2002 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 11.09.2018 - проходив службу в ГУНП в Луганській області, відповідно до вимог Закону України «Про запобіганню корупції» не займав відповідальне та особливо відповідальне становище та наказом № 411 о/с від 07.09.2018 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», його - майора поліції ОСОБА_2 старшого інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Сватівського відділу поліції ГУНП в Луганській області звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням), з 11.09.2018, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 17 років 07 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні: 08 років 03 місяці 18 днів, з виплатою одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції. Стаж служби в поліції для її отримання склав: 17 років, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 14 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки.

В період з 26.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 позивач безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

20.09.2018 до відповідача був направлений адвокатський запит, в якому були викладені обставини щодо наявності пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугою років, відповідно до вимог ст. 12 та 17-1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон України № 2262-ХІІ) та підпункту а) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) та направлена заява про призначення пенсії за вислугою років.

16.10.2018 позивач отримав лист від 01.10.2018 № 3666/111/19-2018, в якому зазначено, що «при підготовці матеріалів звільнення зі служби ОСОБА_2 та виданні наказу про його звільнення, останньому було враховано вислугу років у пільговому обчисленні, що на день звільнення, а саме станом на 11.09.2018 року, складає 08 років 03 місці 18 днів (в тому числі пільгова вислуга років за безпосередню участь в АТО ОСОБА_2 - 07 років 02 місяці 08 днів)».

Відповідач у листі також зазначив, що відповідно до статті 12 Закону України № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д", "ж" статті 1 -2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Враховуючи, що у ОСОБА_2 відсутня календарна вислуга років, визначена вказаним законом, у Головного управління Національної поліції в Луганської області відсутні правові підстави для підготовки та оформлення необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років».

Також, позивач зазначив, що подання документів для призначення пенсій за Законом здійснюється в порядку визначеному ст. 49 Закону України № 2262-ХІІ та Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1).

З метою оформлення документів для їх подання до Пенсійного фонду України позивач звернувся до відповідача для складання та затвердження подання, здійснення збору необхідних документів і подальшого направлення до Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення позивачу пенсії.

Однак, відповідач таких дій не вчинив, при цьому в порушення вимог Порядку № 3-1 незаконно відмовив йому в складанні та направленні подання з відповідними документами для призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі (а.с.37-46).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 360/3335/18 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо не оформлення всіх необхідних документів, подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2 та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, зобовязано ГУНП в Луганській області оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи та подання для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зазначив, що пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а отже, період участі позивача в антитерористичній операції з 26.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 в пільговому обчислені необхідно враховувати при визначенні стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Вказані норми Закону № 2262-ХІІ не ставлять набуття права на пенсію за вислугу років у залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги, адже вказаними нормативно-правовими актами не встановлено виключень стосовно того, що вислуга в пільговому обчисленні не може бути зарахована до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. Зі вказаного вище слідує, що для отримання права на призначення пенсії обовязковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі (в даному випадку мінімально визначений законом розмір становить 23 календарних роки та 6 місяців і більше, а не 17 років 07 місяців 18 днів, які має позивач). До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Відповідач вважає, що Законом не передбачено зарахування до календарної вислуги років, яка відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ дає право на призначення пенсії за вислугою років, вислуги років у пільговому обчисленні. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Тому, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, що складає 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивачем рішення суду не оскаржувалось.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, позивача, його представника, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

За вивченням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №029655 від 04.04.2016, у період з 26.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а.с.13,14,18,24).

Відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_2 АХ № 899036 у період з 03.02.2013 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ; з 07.11.2015 по 11.09.2018 проходив службу в Національній поліції (а.с.15-17).

Звільнення з Національної поліції відбулося на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням згідно рапорту ОСОБА_2 від 27.08.2018 (а.с.65,67-70,82).

У витягу з наказу від 07.09.2018 №411 о/с зазначено, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні: 17 років 07 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні: 08 років 03 місяці 18 днів (а.с.82).

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження також встановлено, що 20.09.2018 представник позивача ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Луганській області з запитом, в додатках до якого серед інших документів був поданий оригінал заяви ОСОБА_2 про призначення (перерахунок) пенсії за вислугою років від 20.09.2018 (а.с.86-98).

В самому зверненні серед було зазначено про спрямування вказаної заяви ОСОБА_2 до уповноваженого структурного підрозділу відповідно до вимог п.1 ч.1 Порядку № 3-1. В прохальній частині звернення просив в установлений законом строк, розглянути заяву про призначення (перерахунок) пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України № 2262-ХІІ.

Вказане звернення було зареєстровано відповідачем 25.09.2018 та передано до Управління кадрового забезпечення 26.09.2018 (а.с.86-89).

01 жовтня 2018 року за №3666/111/19-2018 відповідач надав відповідь адвокату ОСОБА_3, в якій серед іншого зазначив, що у ОСОБА_2 відсутня календарна вислуга років, визначена Законом України № 2262-ХІІ, отже у ГУНП в Луганській області відсутні правові підстави для підготовки та оформлення необхідних документів для призначення йому пенсії за вислугу років (а.с.72-73).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що пільгова вислуга враховується при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Колегія суддів вважає неприйнятним посилання суду першої інстанції на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, є безпідставними, оскільки згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_1 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ застосуванню підлягає саме Закон, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року в справі № 295/10742/16 та від 31 січня 2019 року в справі № 295/15121/16.

Відповідно до п. 1 Порядку № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п.5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідач при розгляді звернення позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував лише вислугу в календарному обчисленні (а.с.23), тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення, в оскаржуваній частині, з порушенням норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування судового рішення, в цій частині, та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

При цьому посилання позивача на постанову Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, якою справу було направлено на новий розгляд, а 11 січня 2019 року Деснянським районним судом м. Чернігова було прийнято рішення про задоволення позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки, по-перше, цією постановою справа направлена на новий розгляд, по-друге, інформація щодо набрання законної сили вказаним рішенням відсутня, а по-третє, існують інші судові рішення Верховного Суду, наведені вище по тексту нинішньої постанови, прийняті, в тому числі, пізніше в часі, і якими недвозначно висловлено правовий висновок зі спірного питання.

Пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, в частині задоволення позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 360/3335/18 в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не оформлення всіх необхідних документів, подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2 та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, зобовязання Головного управління Національної поліції в Луганській області оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи та подання для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років - скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 360/3335/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення 09 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

ОСОБА_4