Справа № 826/10113/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2018 року №826/10113/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві № від 12.08.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2018 року позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2018 року, а справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб та штрафні санкції.

У судове засіданні позивач та представник позивача не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача до суду подала відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. До суду подав заперечення на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачем в порушення приписів податкового законодавства було занижено оподатковуваний річний дохід.

При цьому, від представника відповідача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, яке прийнято судом.

Згідно з частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у редакції, яка діяла на час вчинення відповідної процесуальної дії, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАСУ, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевказані норми, беручи до уваги, що представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

З змісту позову вбачається, що відповідачем була проведена камеральна перевірка, за результатами позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 1903 грн. 34 коп. та штрафна санкція у розмірі 475 грн. 84 коп. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 невірно визначено суму податкових зобов'язань з отриманого у 2015 році загального річного оподатковуваного доходу у сумі 259352 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб, а саме позивачем порушено пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. 170.11.1 п. 170.11 Податкового кодексу України.

На підставі проведеної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.08.2016 року.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

В силу пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

У разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (абз. 1 пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 ПК України).

В розумінні норми пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (що набрав чинності з 01 січня 2011 року) (надалі - ПК України), «доходи» - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, та податковий агент.

Підпунктом «є» підпункту 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

У відповідності до пп. 163.1.1 і 163.1.3 п. 163.1 ст. 163 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України, об'єктом оподаткування платника податку-резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року (абз. 1 - 3 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

При цьому, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Перелік доходів, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку наведений у п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Одночасно, за приписами норми пп. 165.1.6 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платника податку, що вносяться за рахунок його роботодавця у розмірах, визначених законом.

Також, нормами п. 164.3 і п. 164.4 ст. 164 ПК України передбачено, що При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Відповідно до п. 164.6. ст. 164 Податкового кодексу України, під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

З наданої позивачем до суду довідки ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» від 26.10.2016 року №1104, в якій вказано, що позивач на постійній основі з 17.10.2011 року працює в Представництві Делегації Європейського Союзу в Україні та його дохід за 2015 рік складає 259352,00 грн. Згідно даної Довідки, з доходу позивача було утримано Єдиний соціальний внесок в загальному розмірі 9336,72 грн.

Отже, при визначені розміру доходу, що підлягає оподаткуванню, позивачем було враховано вимоги п. 164.6 ст. 164 Податкового кодексу України, і встановлено, що загальний розмір оподатковуваного доходу є заробітна плата за 2015 р. (259352,00 грн.) зменшена на розмір отриманого Єдиного соціального внеску за 2015 р. (9336,72 грн.) і становить 250015,28 грн. (дохід, що фактично отримано позивачем за 2015 рік).

Позивачем не було до суду надано декларації, однак із заперечень відповідача вбачається, що згідно з вимогами щодо розрахунку суми податку, що підлягає сплаті платником податку, беручи до уваги ставки податку, встановлених п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, позивачем було самостійно проведено розрахунок суми податку, та відповідно до такого розрахунку, сума податку, що підлягає сплаті становить 42659,06 грн., яку відповідно було відображено в декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Підпунктом «б» п. 171.2 ст. 171 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з іноземних доходів є платник податку.

Податок розраховується шляхом застосування до бази оподаткування ставки податку, встановленої пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що відповідно до Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні, затвердженого Указом Президента України 10.06.1993 року №198/93, дипломатичні представництва (посольства або місії) іноземної держави в Україні, консульські установи іноземної держави в Україні за своїм статусом є органами іноземної держави, яким надаються відповідні привілеї та імунітети, що визначаються відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини від 18.04.1961 року та Віденської конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року.

Однак матеріалами справи підтверджується та відповідачем іншого не доведено, що факт походження сум доходів у вигляді заробітної плати позивача з джерелом їх походження з України, а тому посилання відповідача на те, що заробітна плата позивача є іноземним доходом є хибними та не відповідають вимогам податкового законодавства.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що доходом з джерелом походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Тобто, визначальною характеристикою віднесення заробітної плати до категорії доходів з джерелом їх походження з України є місце здійснення діяльності, за яку виплачується заробітної плати, а не статус роботодавця.

Отже, отримані позивачем суми доходу, виплачені у 2015 році Представництвом Делегації Європейського Союзу в Україні, не є іноземним доходом, а є доходом у вигляді заробітної плати, отриманої з джерелом походження з України, а тому такий дохід підлягає оподаткуванню в загальному порядку, визначеному ПК України.

Такі висновки узгоджуються з висновками Вищого адміністративного суду України, що наведені в ухвалі від 09.11.2015 року № К/800/39227/14.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового-рішення.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.08.2016 р. № , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.08.2016 року №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (податковий номер платника податку НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) сплачений ним судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 02217, м. Київ, Деснянський р-н, вул.Закревського, буд. 41).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко