Справа № 620/473/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/473/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Тимошенка А.М.,

представника відповідача Вершиніної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Полікомбанк" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області про зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Полікомбанк" (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, на суму 44200 грн.;

- зобов'язати провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої підготувати та подати у встановленому порядку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подання про повернення Акціонерному товариству "Полікомбанк" надміру сплаченого державного мита на суму 44200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не вжито заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, для повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів 44200 грн.

18.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

11.03.2019 на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки повернення платникам помилково або надміру сплачених сум державного мита здійснюється органами Державної казначейства служби на підставі заяви платника, поданої ним до відповідного органу, що контролює справляння надходжень державного мита. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» визначено перелік податків та зборів, платежів та інших доходів бюджету відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Зокрема, згідно переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органи ДФС контролюють справляння надходжень за кодами бюджетної класифікації: 22090100 (за актами перевірок), 22090200 (за актами перевірок), 22090300 (за актами перевірок), 22090400 (за актами перевірок), 22090500. Згідно даних АІС «Податковий блок», в інтегрованій картці платника податків АТ «Полікомбанк» (19356610), відсутня будь - яка інформація про надходження коштів по кодам бюджетної класифікації « 2209», (в т.ч і державного мита в сумі 68900 грн. згідно платіжного доручення № 3222 від 21.12.2016). В зв'язку із наведеним, для проведення документальної перевірки АТ «Полікомбанк», щодо визначення суми переплати по коду бюджетної класифікації « 22090100» в ТУ ДФС у Чернігівській області відсутні підстави.

18.03.2019 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі №2540/2477/18 встановлено, що саме на орган державної фіскальної служби покладено обов'язок зі складання подання органу , що контролює справляння надходжень бюджету.

19.03.2019 від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» визначено перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Згідно цієї постанови за кодом бюджетної класифікації 22090100 контроль за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів здійснюють органи ДФС, держадміністрації та органи місцевого самоврядування, органи Мін'юсту.

25.03.2019 представник позивача подав заяву про заміну позовних вимог.

27.03.2019 від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що заяву про зміну позовних вимог позивачем подано з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 47 КАС, тому остання має бути повернута позивачу.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до частини сьомої статті 47 КАС України заява позивача про зміну позовних вимог судом не прийнята та повернута позивачу.

02.04.2019 ухвалою суду закрито провадження у справі в частині про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, на суму 44200 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.12.2016 Публічним акціонерним товариством «Полікомбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Полікомбанк» перераховано до місцевого бюджету державне мито в сумі 68900 грн. за реєстрацію простих іменних акцій, що підтверджується платіжним дорученням № 3222.

При розміщенні акцій Полікомбанку учасниками емісії сплачено акції на загальну суму 24 700 000 грн., тобто розміщення акцій здійснено не в повному обсязі. Глобальний сертифікат простих іменних акцій банку за результатами останньої емісії акцій було за депоновано Національним депозитарієм України 26.09.2017, що було останнім кроком в процедурі емісії акцій. Таким чином, сума переплати державного мита становить 44200 грн.

25.10.2017 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Чернігівській області із заявою № 1-06/1474, в якій просив підготувати подання про повернення позивачу державного мита в сумі 44200 грн.

У відповіді від 13.11.2017 №3418/10/25-22-07-22 відповідачем зазначено, що повернення державного мита не контролюється органом ДФС ( а.с. 66).

Отже, на даний час державне мито в сумі 44200 грн. позивачу не повернуто, що слугувало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Справляння державного мита в Україні регулюється Декретом КМУ від 21.01.1993 № 7-93 "Про державне мито" із змінами та доповненнями (далі - Декрет). Порядок його обчислення та сплати визначено Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 07.07.2012 №811, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2012 року №1623/21935.

Сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках, передбачених статтею 8 Декрету, а саме:

- внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством;

- відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітеті міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій;

- в інших випадках, передбачених законодавством України.

Повернення державного мита провадиться за умови, якщо платником подано заяву до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету.

Відповідно до статті 10 Декрету Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та державні податкові інспекції проводять ревізії та перевірки правильності справляння державного мита, а також своєчасності й повноти внесення його до бюджету в усіх установах, що його справляють.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Порядок № 1146 регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Дiя цього Порядку не поширюється на:

1) вiдшкодування податку на додану вартiсть;

2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надмiру внесених платниками податкiв за власним бажанням на рахунки, вiдкритi на iм'я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та iнших платежів до/або пiд час митного оформлення, та грошової застави;

3) повернення помилково та/або надмiру перерахованих (унесених) платниками коштiв, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя;

4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів;

5) виконання рiшень судiв щодо безспірного списання коштiв, помилково або надмiру зарахованих до бюджетiв.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 45 Бюджетного кодексу України органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

В позовній заяві зазначено, що позивачем було сплачено державне мито платіжним дорученням №3222 від 21 грудня 2016 року до місцевого бюджету за реєстрацію простих іменних акцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету" (із змінами та доповненнями) визначено органи, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Згідно даної постанови, код бюджетної класифікації 22090100 означає, що за Державною фіскальною службою закріплено контроль за справлянням надходжень бюджету, але лише у частині (за актами перевірок).

Згідно статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.1. здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно, саме на органи державної фіскальної служби покладено обов'язок зі складення подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Тому доводи відповідача про відсутність повноважень з наведених питань, є безпідставними.

Разом з тим, позивач звертався до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області з заявою, в якій просив надати подання про повернення такому державного мита в сумі 44200 грн., однак, суд зазначає, що згідно чинного законодавства, за Державною фіскальною службою закріплено контроль за справлянням надходжень бюджету лише за актами перевірок.

Так, відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Відповідно до пункту 79.5 статті 79 Податкового кодексу України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки позивачем заява про проведення перевірки з підстав, зазначених у заяві від 25.10.2017 №1-06/1474 до контролюючого органу не подавалася, а контролюючий орган у даному випадку обмежений законодавчо визначеними підставами та порядком проведення відповідних перевірок, тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої підготувати та подати у встановленому порядку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подання про повернення Акціонерному товариству "Полікомбанк" надміру сплаченого державного мита на суму 44 200 грн., є передчасними.

Між тим суд відповідно до положень частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

У пункті 40 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що фактично постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднані із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника, порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Як встановив суд, наданню висновків про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів передує проведення органом фіскальної служби відповідної перевірки, встановлення фактів надмірної сплати податку, відсутності податкового боргу, оформлення заяви за встановленою формою, відсутності причин відмови у поверненні коштів.

Відповідно до положень положення пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Втім, відповідачем не враховано положення пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, зі змісту якого вбачається, що вчинення органом ДФС зазначених дій обмежено у часі, а саме п'ятнадцять днів з дня подання платником податків заяви про повернення надмірно сплачених коштів, оскільки не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків вказаної заяви контролюючий орган має підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, з огляду на те, що у встановлений законом строк відповідачем не виконано процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на нього податковим законодавством, та не зазначено в своїй відповіді позивачу на подану заяву про повернення надмірно сплачених коштів обґрунтованих правових підстав для відмови у підготовці відповідних висновків, належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку є зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області вчинити дії у передбачений законодавцем спосіб, за умови дотримання Акціонерним товариством "Полікомбанк" передбаченої законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів, а також за відсутності обставин, які виключають підстави для повернення коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Частиною четвертою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення № 350 від 12.02.2019, тому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Акціонерного товариства "Полікомбанк" підлягає судовий збір в розмірі 960,50 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області вчинити дії у передбачений законодавцем спосіб, за умови дотримання Акціонерним товариством "Полікомбанк" передбаченої законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів, а також за відсутності обставин, які виключають підстави для повернення коштів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Акціонерного товариства "Полікомбанк" судовий збір в розмірі 960,50 грн. (дев'ятсот шістдесят гривень 50 копійок), сплачений відповідно платіжного доручення від 12.02.2019 № 350.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.04.2019.

Позивач: Акціонерне товариство "Полікомбанк" (вул. О. Молодшого, 46, м. Чернігів, 14013, ).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ).

Третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області (вул. Київська, 9, м. Чернігів, 14005, ).

Суддя І.І. Соломко