Справа № 340/308/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 340/308/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Весна» на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. (суддя Хилько Л.І.) в справі № 340/308/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Весна» до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Весна» (далі - ПрАТ «Весна») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Подільський ВДВС) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 09.01.2019 р. в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженню № 57992957.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції Великої Палати Верховного Суду зі спірного питання, відповідно до яких спірні правовідносини належать до юрисдикції саме адміністративних судів.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами ч. 2 ст. 312 КАС у зв'язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем як боржником у ВП за № 57992957, відкритому з примусового виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 26.12.2018 р. про тимчасове вилучення письмових доказів у справі № 912/3067/18 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.01.2019 р.), оскаржено до адміністративного суду постанову від 09.01.2019 р. у ВП за № 57992957 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання вказаного вище судового рішення.

Суд першої інстанції вважав, що за загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», ст. ст. 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, ст. 287 КАС України, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, вказану скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства, тому дійшов висновку, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 09.01.2019 ВП №57992957 з приводу примусового виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області № 912/3067/18 від 26.12.2018 підлягає оскарженню в порядку господарського судочинства до Господарського суду Кіровоградської області.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Предметом позову є постанова державного виконавця Подільського ВДВС від 09.01.2019 р. про накладення на ПрАТ «Весна» штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення, прийнята у виконавчому провадженні № 57992957 з примусового виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 26.12.2018 р. в справі № 912/3067/18 про тимчасове вилучення доказів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідачем оспорюване позивачем рішення прийняте 09.01.2019 р., тому спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами частини 1 статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, питання оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження належить до юрисдикції адміністративного суду.

Судом при цьому враховується правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений, зокрема, в постанові від 06.06.2018 р. в справі № 127/9870/16-ц, відповідно до якого «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Весна» на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. в справі № 340/308/19 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 р. в справі № 340/308/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Весна» до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення штрафу скасувати.

Направити справу № 340/308/19 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 08.04.2019 р. та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08.04.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш