Справа № 826/3689/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3689/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Бєлової Л.В., Карпушової О.В.,

за участю: секретаря Суркової Д.О.,

представника позивача Мороза В.В.,

представника відповідача Перепелюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАІГА МЕДІА» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАІГА МЕДІА» звернулось до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2017 року №, № та №, якими позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, а також застосовано штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами незаконно проведеної перевірки, при цьому, які не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивачем у повному обсязі було підтверджено та відображено рух активів у процесі здійснення господарських операцій, спеціальну правосуб'єктність учасників господарських операцій, зв'язок між фактичним придбанням послуг та господарською діяльністю..

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що перевірка проведена податковим органом з порушеннями порядку та процедури, установлених чинним законодавством України, а висновки щодо відсутності реального характеру господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені належними доказами та спростовуються наданими позивачем доказами.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність контрагентів позивача свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди. Вважає, що позивач діяв виключно з метою мінімізації податкових зобов'язань по податку на додану вартість та податку на прибуток. Крім того, звертає увагу на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача та вироків у кримінальних справах.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, вказуючи на численні порушення, допущені контролюючим органом під час проведення перевірки, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обгрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що у період з 18.07.2017 року по 19.07.2017 року та з 09.10.2017 року по 12 жовтня 2017 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.05.2017 року, винесеної в межах кримінального провадження №0000032, відкритого 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх податків і зборів, у тому числі при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Трейдпромінвест» та іншими суб'єктами господарювання, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 18.05.2017 року, за результатами якої складено акт перевірки від 20.10.2017 року №160/26-15-14-07-01-10/31408756.

В акті зазначено про порушення позивачем п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого заниження податок на прибуток на загальну суму 7752782,00 грн; п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 8668493,00 грн; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем порушено граничний термін реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ у розмірі 21401,85 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.11.2017 року, а саме: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 8966405,00 грн, з яких за податковими зобов'язаннями - 7752782,00 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1213623,00 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 10835616,00 грн, з яких за основним платежем - 8668493,00 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2167123,00 грн; №, згідно якого за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період січень 2016 року та жовтень 2016 року встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України, та згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 17462,33 грн застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 1746,23 грн; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 30 календарних днів на суму ПДВ 3939,52 грн застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 787,90 грн.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, в межах наданих повноважень та відповідно до законодавства України, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесеного відповідно до закону.

Як зазначалось вище, перевірка позивача проведена відповідачем на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.05.2017 року.

При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 24.10.2018 року цю ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.05.1017 року про задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 та призначення у кримінальному провадженні перевірки «Даіга Медіа» скасовано та клопотання про проведення перевірки повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №6.

Отже, зважаючи на те, що ухвалу слідчого судді про призначення перевірки ТОВ «ДАІГА МЕДІА» скасовано як незаконну з моменту її прийняття, її не можна вважати законною підставою для здійснення перевірки за ст.78 ПК України.

Крім того, згідно вказаної ухвали слідчого судді, проведення перевірки доручено співробітникам ГУ ДФС у м. Києві у строки, встановлені ПК України.

При цьому, строк дії вказаної ухвали слідчого судді не перевищував 1-го місяця згідно п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України.

Проте, ГУ ДФС у м. Києві лише 18.07.2017 року прийнято наказ про призначення перевірки, тобто, після закінчення строків дії ухвали слідчого судді.

Так, підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону, про що зазначено у підпункті 78.1.11 цієї статті.

За своїм характером призначення документальної позапланової перевірки на підставі рішення суду може розцінюватися як заходи забезпечення кримінального провадження, а також як специфічна слідча (розшукова) дія.

Відсутність узгодженого процесуального порядку проведення документальних позапланових перевірок в кримінальному провадженні призводить до різного порядку призначення та проведення таких перевірок і як наслідок до різних правових наслідків їх застосування, що перед усім вказує на доцільність визначення документальної перевірки в системі слідчих дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, як самостійної дії.

Проведення перевірки податковим органом в межах кримінальної справи на виконання, зокрема, ухвали слідчого судді, є самостійною підставою для її проведення, результати якої є доказом в кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 164 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Сплив строку дії ухвали про застосування заходу забезпечення кримінального провадження свідчить про припинення цього заходу забезпечення та поновлення прав і свобод особи, щодо якої він застосовувався або інтересів якої стосувався.

Як наголошувалось вище, ухвалою слідчого судді не лише надано дозвіл на проведення перевірки, а й доручено відповідачу провести перевірку у строки, встановлені Податковим кодексом України, що свідчить про те, що призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки повинно бути здійснене уповноваженим органом у межах дії рішення суду, яким така перевірка призначена.

Відтак, строк дії ухвали слідчого судді від 18.05.2017 про призначення позапланової документальної перевірки позивача, на момент прийняття наказу закінчився, що свідчить про призначення проведення перевірки спірним наказом поза межами дії рішення, на підставі якого така перевірка призначена.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 826/1068/17.

Колегія суддів наголошує, що за своїм характером призначення документальної позапланової перевірки на підставі ухвали слідчого судді може характеризуватися як захід забезпечення кримінального провадження, а також як специфічна слідча (розшукова) дія. Зазначена правова невизначеність, відсутність узгодженого процесуального порядку проведення документальних позапланових перевірок в кримінальному провадженні призводить до різного порядку призначення та проведення таких перевірок і, як наслідок, до різних правових наслідків їх застосування, що перед усім вказує на доцільність визначення документальної перевірки в системі слідчих дій, передбачених КПК України, як самостійної дії.

Проведення перевірки податковим органом в межах кримінальної справи на виконання ухвали слідчого судді у будь-якому випадку є самостійною підставою її проведення, результати якої є доказами в кримінальному провадженні.

Конкуренція між пріоритетом вирішення кримінальної справи над податковим спором і навпаки існувала із самого початку унормування фінансових правовідносин.

Так, пунктом 36 Підрозділу 10. Інші перехідні положення (в редакції що діє з 01 вересня 2015 року) передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року № 655-8 і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

До запровадження наведених норм, діяли положення пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, якими передбачалось, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішенням в кримінальній справі, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення-рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 826/1197/17.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи представника контролюючого органу про те, що винесення податкового повідомлення-рішення після отримання вироку стосується лише справ, кваліфікованих за ст.212 КК України, оскільки, вищевказані перехідні положення не містять застережень щодо застосування зазначених норм в частині порушення кримінального провадження за ст.212 чи за ст.205 КК України.

В свою чергу, безпосереднім результатом проведеної перевірки стали: Акт (згідно ч. 86.1 ст. 86 ПК України) і податкові-повідомлення рішення (згідно ч. 58.1 ст. 58 ПК України).

При цьому, акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №826/442/13-а та від 20 березня 2018 року у справі №810/1438/17.

З викладеного слід зробити висновок, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, позаяк винесений за результатами неправомірно проведеної перевірки.

Щодо доводів позивача про порушення податковим органом положень п. 44.5 ст. 44 ПК України, а саме в частині переривання з власної ініціативи 90-денного строку, наданого для відновлення документів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 18.07.2017 року ГУ ДФС у м. Києві надало ТОВ «ДАІГА МЕДІА» копії направлень на перевірку від 18.07.2017 року і наказу на перевірку №6429 від 14.07.2017 року.

В свою чергу ТОВ «ДАІГА МЕДІА» повідомило ГУ ДФС у м. Києві листом №18/07-01, який отримано 19.07.2018 року, що 27.06.2017 року внаслідок всеукраїнської хакерської атаки вірусом «Реtуа.А» було уражено комп'ютерну техніку та знищено електронні бази 1-С і електронний документообіг, програмні засоби ТОВ «ДАІГА МЕДІА», у зв'язку з чим останній потребує часу на їх відновлення для цілей перевірки.

На підтвердження вказаного було надано довідку слідчого СВ Шевченківського р-ну ГУ НП в місті Києві про реєстрацію по даному факту заяви товариства.

19.07.2018 року ГУ ДФС у м. Києві своїм наказом № 6802 визначило перенести проведення перевірки товариства з 19.07.2017 року до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах строків, визначених п. 44.5 ст. 44 ПК України.

При цьому, як вбачається з акту перевірки, 03.07.2017 ТОВ «ДАІГА МЕДІА» звернулось до відповідних служб, а саме: по номеру « 102» щодо встановлення факту хакерської атаки вірусом-шифрувальником «Реtуа.А».

Положеннями п. 44.5 ст. 44 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Водночас, доказів того, що 03.07.2019 позивач повідомив про пошкодження первинних документів внаслідок хакерської атаки, саме, контролючому органу, відповідачем не надано і матеріали справи не містять, в той час, як позивачем ця обставина заперечується.

Отже, 90-денний термін в даному випадку слід відраховувати з 18.07.2018.

Пункт 44.5 ст. 44 ПК України не надає ДФС права за власною ініціативою поновлювати перевірку до закінчення 90 денного строку на відновлення документів. Єдиний випадок дострокового поновлення перевірки - це подання платником податків відновлених документів ДФС до моменту закінчення граничного строку у 90 днів.

ГУ ДФС у м. Києві прийняв 04.10.2017 року наказ № 10211 про поновлення проведення перевірки з 09.10.2017 року на підставі доповідної записки Департаменту аудиту, ніби-то, після спливу 90 денного строку на відновлення документів, проте, як установлено судом, 90-денний строк спливав 17.10.2018.

За таких обставин, твердження позивача про те, що проведення перевірки мало початись лише з 18.10.2017 року (наступний після 17.10.2018) є ґрунтовними.

Крім того, у перший день поновленої перевірки - 09.10.2017 року - ГУ ДФС у м. Києві направило позивачу поштовим листом копію наказу № 10211 від 04.10.2017 року про поновлення перевірки; запити № б/н-1 і № б/н-2 про надання до передвіки документів, цього ж дня, а саме, 09.10.2017 перевірку було розпочато і завершено 12.10.2017 року.

В свою чергу, лише 12.10.2017 року (у день закінчення перевірки) ДП «Укрпошта» було вручено ТОВ «ДАІГА МЕДІА» вищезазначений лист (з наказом і запитами), що підтверджується листом-відповіддю ДП «Укрпошта» від 02.11.2017 року за № 1853-К-9550.

З вищевикладеного вбачається, що ГУ ДФС у м. Києві проведено позапланову документальну виїзну перевірку з порушенням п.п. 17.1.6. п. 17.1. ст. 17, п. 78.4 ст. 78, п. 81.1 ст. 81 ПК України, без вручення копії Наказу про перевірку № 10211 товариству.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку щодо порушення контролюючим органом процедури повідомлення позивача про проведення перевірки, що в свою чергу виключає правові наслідки такої, зокрема прийняття податкових повідомлень-рішень за її результатами.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 809/1578/17.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи відповідача щодо вчинення усіх можливих дій, направлених на своєчасне вручення позивачу наказу про поновлення перевірки, та встановлення факту відсутності товариства за місцезнаходженням, оскільки акту про відсутність суб'єкта господарювання (платника податків) та доказів на підтвердження вчинення відповідних дій чи звернень з цього приводу суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що контролюючим органом порушено процедуру проведення відповідної перевірки, не надано належних доказів дотримання норм чинного законодавства при її проведенні, винесені на підставі такої перевірки податкові повідомлення-рішення від 13.11.2017 року №, № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до позивача санкцій контролюючим органом.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10.04.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: Л.В. Бєлова

О.В. Карпушова