Справа № 520/1854/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р. № 520/1854/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61075. АДРЕСА_1. ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, просп. Московський, 198/3, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, ідентифікаційний код юридичної особи: 41248021, щодо призупинення виплати пенсії з інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з вересня 2018 року;

- зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова, ідентифікаційний код юридичної особи: 41248021, поновити нарахування та виплату пенсії з моменту припинення з вересня 2018 року ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на загальних підставах без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати;

- присудити на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 27.11.2014 року отримував пенсію по інвалідності як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки № .З 16.05.2016 року позивач змінив і зареєстрував місце постійного проживання у м.Харкові, станом на 27.03.2017 року ОСОБА_1 знято з обліку як внутрішньо переміщену особу.В травні 2016 року позивач звернувся до управління з заявою про поновлення виплати пенсії на загальних підставах. У вересні 2018 року виплату пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують право на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав через канцелярію суду письмовий відзив, у якому зазначив, що з позовом не погоджується, зазначив, що з вересня 2018 року управлінням на підставі наданої інформації з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради виплату позивачу призупинено.Відповідач вважає, що діяв в межах наданих йому повноважень ,оскільки нормативно-правові акти , на підставі яких позивачу припинено пенсійні виплати, є чинними та не визнані неконституційними.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом і отримує пенсію по інвалідності згідно вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААД № 702202 від 31.03.2009 року.

У зв'язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у Луганській області, позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Харкова, де став на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.11.2014 року № НОМЕР_2.

25.09.2015 року позивач придбав нерухомість у м.Харкові, змінив і зареєстрував місце постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд зазначає. що станом на 27.03.2017 року позивача знято з обліку як внутрішньо переміщену особу, довідку внутрішньо переміщеної особи вилучено та анульовано, що підтверджується листом управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 27.03.2017 року № 02-26/2367.

В травні 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про поновлення виплати пенсії на загальних підставах.

У вересні 2018 року виплату пенсії позивачу припинено без попереднього повідомлення.

Вважаючи незаконним припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Згідно з ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (надалі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка Україною підписана, встановлено, що вона розповсюджує дію угоди на пенсійне забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 3 ст.4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі - Конвенція) визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження.

Також і за приписами рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, встановлено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того де проживає особа, якій призначена пенсія.

Судом встановлено, що станом на 27.03.2017 року позивача знято з обліку як внутрішньо переміщену особу, довідку внутрішньо переміщеної особи вилучено та анульовано, що підтверджується листом управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 27.03.2017 року № 02-26/2367.

В травні 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про поновлення виплати пенсії на загальних підставах.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність у позивача довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи як на підставу відмови у поновленні виплати пенсії суперечить фактичним обставинам справи, оскільки позивач самостійно звернувся до уповноваженого органу про скасування такої довідки у зв'язку з реєстрацію свого постійного місця проживання за іншою адресою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки.

При цьому у межах спірних правовідносин судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою поновити йому виплату пенсії саме як внутрішньо переміщеній особі, оскільки добровільно відмовився від такого правового статусу шляхом самостійного звернення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, а тому нарахування та виплата пенсії позивачу має здійснюватися за загальними нормами законодавства про пенсійне забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що у відповідача відсутні підстави для припинення виплати позивачу пенсії, визначені Законом №1058-ІV.Доказів надання позивачем до органів Пенсійного фонду документів, що містять недостовірні відомості, або відсутність певних документів, до суду не надано.

При цьому, право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача поновити та виплатити позивачеві пенсію без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб, є дотриманням судом принципу справедливого суду.

Згідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо позовної вимоги в частині утримання від подальшого призупинення виплати пенсії, суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 2, 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому. Виходячи зі змісту ст. 3 КАС України судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Враховуючи, що вказана позовна вимога спрямована на майбутнє, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з підстав викладених вище.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61075. АДРЕСА_1. ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, просп. Московський, 198/3, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова щодо призупинення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з вересня 2018 року.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з вересня 2018 року ОСОБА_1, на загальних підставах.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м.Харків, просп. Московський, 198/3, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (61075. АДРЕСА_1. ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.