Справа № 300/275/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. справа № 300/275/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування постанов від 27.12.2008 року та припису від 14.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області із позовними вимогами: - визнати протиправними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо винесення постанов про накладення штрафу №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ТД-1ФС та №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ІП-2ФС від 27.12.2018; скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 27.12.2018 за №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ТД-1ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 111 690,00 грн.; скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 27.12.2018 за №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ІП-2ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 3 723,00 грн.; припис Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 14.12.2018 за № ІФ-2364/347/АВ-П.

11.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в акті відповідача від 10.12.2018 за №ІФ 2364/347/АВ є необґрунтованими, внаслідок чого постанова про накладення штрафу від 27.12.2018 за №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ТД-1ФС, №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ІП-2ФС, припис від 14.12.2018 за №ІФ-2364/347/АВ-П, винесені за результатами інспекційного відвідування, підлягають до скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході проведення інспекційного відвідування відповідачем допущено ряд процедурних порушень: - під час інспекційного відвідування відповідач не встановлював порушення позивачем трудового законодавства безпосередньо за результатами інспекційного відвідування, а зафіксував порушення в акті перевірки виключно на підставі даних перевірки матеріалів на підставі листа Яремчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.10.2018 за №5172; - відповідачем на момент накладення штрафу на позивача не надано доказів винесення вироку, що набрав законної сили та яким вирішено обвинувачення по суті, та як наслідок, обставини, встановлені в ході проведення перевірки органом поліції заяви ОСОБА_2 не можуть братися до уваги, як і не могли бути взяті за основу визначених відповідачем порушень без їх перевірки та безпосереднього встановлення. Звернув увагу на те, що враховуючи зміст заяви та пояснень ОСОБА_2, є невідповідність стосовно періодів роботи та умов оплати праці у позивача. А тому відповідачем під час проведення інспекційного відвідування не було всебічно та повно досліджено обставини щодо допуску до роботи ОСОБА_2, та як наслідок, висновки Управління Держпраці в Івано-Франківській області в акті інспекційного відвідування від 10.12.2018 за №ІФ2364/347/АВ є помилковими.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 11.03.2019, відповідно до якого зазначив, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області в період 07.12.2018 по 10.12.2018 проведено інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, що здійснює підприємницьку діяльність в магазині «Міні - мікс», що в с.Поляниця участок Вишня Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. За результатами проведеного інспекційного відвідування, виявлені порушення законодавства про працю та складено Акт інспекційного відвідування від 10.12.2018 №ІФ2364/347/АВ. В розділі ІІІ акта зафіксовані допущені ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про працю, а саме: частини 1 ст. 21 КЗпПУкраїни, пункту 5 ч.1 ст.24 КЗпПУкраїни. Зокрема, встановлено, що між позивачем та неповнолітньою громадянкою ОСОБА_2, не було укладено трудового договору у письмовій формі, чим порушено вимоги статті 21 КЗпП України. Частини 1,3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 №413, при прийомі на роботу на посаду продавців ОСОБА_3, та ОСОБА_4 з 01.10.2018 (наказ від 01.102018 року №1) повідомлення про прийняття працівників на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018. Прийнята на роботу на посаду продавця ОСОБА_5 з 13.11.2018 (наказ від 13.11.2018 №2), повідомлення про прийняття працівника на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018.

В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, надано письмове пояснення, в якому він зазначив, що гр. ОСОБА_2, в період часу з 20.07.2018 по 27.07.2018 проходила стажування. Трудового договору з нею не укладав, за стажування заплатив їй 4000 (чотири тисячі) гривень. Про те, що гр. ОСОБА_2, неповнолітня не знав.

Враховуючи надані пояснення, інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустив до роботи без належного оформлення найманого працівника ОСОБА_2 Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що позивачем не забезпечено ведення достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку, оскільки заробітна плата працівниці ОСОБА_2, виплачувалася без належного відображення у бухгалтерських документах, чим порушено ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Акт інспекційного відвідування підписаний ФОП ОСОБА_1, без зауважень чи заперечень 10.12.2018. Заперечення чи зауваження не були подані позивачем у строк визначений п.21 Порядку №295. 11.12.2018 інспектором праці, що здійснював інспекційне відвідування, складено протокол про адміністративне правопорушення №ІФ-2364/347/АВ/П/ПТЗ, який надіслано на розгляд Яремчанського міського суду.

За вищевказані правопорушення Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області винесено припис та постанови про накладення штрафу, які прийняті з урахуванням всіх обставин та на підставі норм чинного законодавства. Щодо доводів позивача, про неналежне здійснення інспекційного відвідування, відповідач зазначив, що Управлінню Держпраці з листа Яремчанського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.10.2018 №5172, стало відомо про порушення законодавства про працю відносно неповнолітньої громадянки ОСОБА_2 На підставі вказаного листа, видано наказ та направлення на здійснення інспекційного відвідування позивача. Направлення вручено ФОП ОСОБА_1, під підпис, що свідчить про підставність здійснення заходу контролю. Позивачем, як під час здійснення інспекційного відвідування, так і під час розгляду справи про накладення штрафу неодноразово вказувалось , що гр.ОСОБА_2, стажувалася у нього і за це їй виплачувались кошти. Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_1, законодавства про працю в частині допуску до роботи гр. ОСОБА_2, без налнхного оформлення трудових відносин, оскільки стажування - навчання персоналу на робочому місці під керівництвом відповідної осби після теоретичної підготовки або одночасно з нею з метою практичного оволодіння спеціальністю, адаптації до об'єктів обслуговування та керування, набуття навичок швидкого орієнтування на робочому місці та інших прийомів роботи. Отже, для набуття навиків та прийомів роботи, з метою оволодіння відповідною спеціальністю, ФОП ОСОБА_1, необхідно було допустити гр. ОСОБА_2, до роботи (надати доступ до робочого місця). Жодних договорів про стажування між позивачем та гр.ОСОБА_2 не укладалося.

Щодо тверджень позивача про незавершене кримінальне провадження у справі за перевіркою фактів, викладених у заяві гр. ОСОБА_2, поданої до Яремчанського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, відповідач зазначив, що на внесення припису ФОП ОСОБА_1, про усунення виявлених порушень законодавства про працю, відповідно до Порядку №295, жодним чином не впливає кримінальне провадження на будь-якій стадії розслідування. Винесення постанов про накладення штрафу за порушення законодавства про працю регулюється Порядком №509 і не містить жодних обмежень чи застережень щодо не застосування фінансових санкцій за виявлені порушення. Враховуючи те, що позивач у своєму позові не спростував порушень законодавства про працю, що виявлені під час здійснення інспекційного відвідування у нього, Управління Держпраці в Івано-Франківській області вважає заявлений адміністративний позов таким, що не підлягає до задоволення (а.с.44-53).

Позивач, не скористався правом щодо подання відповіді на відзив.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке.

На підставі наказу від 07.12.2018 №1901-Д та направлення на проведення інспекційного відвідування від 07.12.2018 №04-13/15-10/8428, відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області в період з 07.12.2018 по 10.12.2018 було здійснене інспекційне відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: с.Раковець, Городенківський район, Івано-Франківська область, проживає: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Підставою для проведення інспекційного відвідування позивача слугував лист Яремчанського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.10.2018 року №5172 (а.с.54).

За результатами інспекційного відвідування 10.12.2018 інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Заєць І.С., складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ІФ2364/347/АВ (а.с.27-30, 57-60) відповідно до якого, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 неукладено трудовий договір у письмовій формі з неповнолітньою ОСОБА_2, чим порушено частину першу статті 21 КЗпП України; При прийомі на роботу на посаду продавців ОСОБА_3, та ОСОБА_4 з 01.10.2018 (наказ від 01.102018 року №1) повідомлення про прийняття працівників на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018. Прийнята на роботу на посаду продавця ОСОБА_5 з 13.11.2018 (наказ від 13.11.2018 №2), повідомлення про прийняття працівника на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018 чим порушено частини 1,3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 №413; ФОП ОСОБА_1 не забезпечено ведення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку, зокрема заробітна плата працівнику ОСОБА_2 виплачувалася без належного відображення в бухгалтерських документах, чим порушено ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці»; Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,з неповнолітнім працівником ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_3) трудовий договір не укладався у письмовій формі чим порушено вимоги пункту 5 частини 1 статті 24 КЗпП України; у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка допущена до роботи без укладення трудового договору, загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню не підлягала.

Керуючись пунктом 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 14.06.2017 інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області видано припис про усунення виявлених порушень №ІФ-2364/347/АВ-П від 14.12.2018 (а.с.31-33, 61-63).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до пункту 2 Порядку №509, на підставі акта інспекційного відвідування від 10.12.2018 №2364/347/АВ за порушення законодавства про працю а саме: ч.1,3 ст.24 КЗпП України, Постанови КМУ від 17.06.2015 №413, статті 253 КЗпП України, відповідальність за які передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, 27.12.2018 начальник Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ТД-1ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця в розмірі 111 690,00 гривень (а.с.34-35, 74).

Крім того, за результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до пункту 2 Порядку №509, на підставі акта інспекційного відвідування від 10.12.2018 №2364/347/АВ за порушення законодавства про працю а саме: частини 1 статті 21 КЗпП України, частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», пункту 5 частини 1 статті 24 КЗпП України, відповідальність за які передбачена абзацом 8 частини 2 статті 265 КЗпП України, 27.12.2018 начальник Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ІП-2ФС, про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 3 723,00 гривень (а.с.336-37,75).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Так, згідно пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Питання проведення інспекційних відвідувань та організація невиїзних інспектувань регламентуються пунктом 5 Порядку №295, підпунктом 3 якого встановлено, що інспекційне відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 47 цього пункту.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 проведено відповідно до наказу від 07.12.2018 №1901-Д на підставі пп.4,3 п.5 Порядку здійснення ждержавного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 №295, розпорядження КМУ від 05.09.2018 №649-р, листа Яремчанського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.10.2018 року №5172 щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з працівниками у ФОП ОСОБА_1, місце знаходження суб`єкта господарювання: с.Поляниця, участок Вишня, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 54-56).

Частиною 2 пункту 8 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Будь-яке інше повідомлення об'єкта інспектування про здійснення інспекційного відвідування зазначеним порядком не передбачено.

Пунктом 9 Порядку 295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, інспектором праці пред'явлено позивачу службове посвідчення та направлення на проведення інспекційного відвідування, про що міститься відмітка з зазначенням ПІБ, дати, та особистого підпису позивача - ОСОБА_1 (а.с. 56).

Суд зазначає, що оскільки інспекційне відвідування позивача проведене на підставі пп.4,3 п.5 Порядку здійснення ждержавного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 №295, розпорядження КМУ від 05.09.2018 №649-р, листа Яремчанського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.10.2018 року №5172, за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з працівниками у ФОП ОСОБА_1, суд вважає, що, здійснюючи перевірку, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем факт дотримання відповідачем визначеного вказаним Порядком №509 механізму накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому, такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу в акті про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення.

Як уже зазначалось вище, під час проведення інспекційного відвідування відповідач встановив порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини 1 статті 21КЗпП України, пункту 5 частини 1 статті 24 КЗпП, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», статті 253 КЗпП. А саме, як вказано в акті перевірки від 10.12.2018, під час інспекційного відвідування у магазині «Міні-мікс» за адресою участок Вишня, с. Поляниця Яремчанської мівської ради, Івано-Франківської області, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, встановлено що на робочому місці знаходилися працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_3 На момент проведення інспекційного відвідування ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виконували роботу продавців. Відповідно до наданого пояснення ОСОБА_3 зазначила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2018 на посаді продавця. Режим роботи з 08.00 до 18.00 год., обідня перерва з 13.00 до 14.00 год., заробітну плату отримує в розмірі 3723 грн. заробітна плата виплачується два рази на місяць. Працівник ОСОБА_7 пояснила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 13.11.2018 на посаді продавця. Режим роботи з 08.00 до 18.00 год., обідня перерва з 13.00 до 14.00 год., заробітну плату отримує в розмірі 3723 грн., заробітна плата виплачується два рази на місяць.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, в ході інспекційного відвідування надано трудові договори, накази та повідомлення про прийняття працівників ОСОБА_7, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 на роботу.

Так, при прийомі на роботу на посаду продавців ОСОБА_3, та ОСОБА_4 з 01.10.2018 (наказ від 01.102018 року №1) повідомлення про прийняття працівників на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018. Прийнята на роботу на посаду продавця ОСОБА_5 з 13.11.2018 (наказ від 13.11.2018 №2), повідомлення про прийняття працівника на роботу до Городенківської ДПІ Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області надіслано не до початку роботи, а тільки 10.12.2018.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, надано письмове пояснення, в якому він зазначив, що з 20.07.2018 по 27.07.2018 проходила стажування ОСОБА_2Трудовий договір з нею не укладав. За стажування заплатив 4000, 00 гривень. Про те, що ОСОБА_2 неповнолітня він не знав.

Також інспекційним відвідуванням встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не забезпечено ведення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку, зокрема заробітна плата працівнику ОСОБА_2 виплачувалася без належного відображення в бухгалтерських документах. ФОП ОСОБА_1 надав письмове пояснення, що оплатив стажування ОСОБА_2 в розмірі 4000, 00 грн., однак в бухгалтерських документах це не відображено. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з неповнолітнім працівником ОСОБА_2 (08.01.2001р.н.) трудовий договір не укладався у письмовій формі. ОСОБА_2 яка допущена до роботи без укладення трудового договору, загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню не підлягала.

Акт інспекційного відвідування підписаний позивачем без заперечень та зауважень до перевірки (зворот а.с. 29). Такі заперечення чи зауваження не надавалися позивачем і у встановлений пунктом 21 Порядку №295, строк.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам у сукупності та кожному окремо, суд дійшов переконання, що доводи позивача про проходження гр. ОСОБА_2 стажування не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Суд зазначає, що стажування працівника на робочому місці без оформлення трудових відносин чинним законодавством про працю не передбачене, окрім випадків цільового направлення центрами зайнятості до роботодавців безробітних, які перебувають на обліку для навчання, стажування необхідним роботодавцю посадам з подальшим працевлаштуванням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про зайнятість населення», студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, мають право проходити стажування за професією (спеціальністю), па підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, на умовах, визначених /договором про стажування у вільний від навчання час.

Метою стажування є набуття досвіду з виконання професійних завдань та обов'язків, удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткових компетенцій. Порядок укладення договору про стажування та типову форму договору затверджує Кабінет Міністрів України. Запис про проходження стажування роботодавець вносить до трудової книжки.

Стажування проводиться за індивідуальною програмою під керівництвом працівника підприємства, установи, організації, який має стаж роботи за відповідною професією (спеціальністю) не менш як три роки.

Умови та порядок проходження стажування передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 16.01.2013.

Відповідно до Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України. Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 № 318/655, стажування здійснюється для професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних.

Згідно п. 5.1 Порядку, стажування безробітних здійснюється на замовлення роботодавців за Індивідуальною програмою, що затверджується роботодавцем і погоджується центром зайнятості.

Центри зайнятості здійснюють контроль за виконанням робочих навчальних планів та робочих навчальних програм, індивідуальних програм стажування, дотриманням строків навчання безробітних, умов навчання та (або) проживання (п. 2.9).

Суд зазначає, що ні під час проведення інспекційного відвідування, ні в процесі розгляду справи про накладення штрафу, ні до суду позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо укладення договору про стажування, наказу про організацію стажування із зазначенням місця проходження стажування, спеціальності (кваліфікації) або професії (кваліфікаційного рівня) стажиста, режимом стажування, а також керівника стажування, програму стажування, будь-які інші документи, що підтверджували врегулювання відносин між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2

Отже, суд погоджується з доводами відповідача, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 допущено гр. ОСОБА_2, до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Беручи до уваги досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані припис Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 14.12.2018 за №ІФ-2364/347/АВ-П, а також постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.12.2018 №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ТД-1ФС та №ІФ 2364/347/АВ/П/ПТЗ/ІП-2ФС, є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі і Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не можуть вважатися підставами для їх скасування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Докази, подані позивачем та наведені ним обставини переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов та припису слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2);

Відповідач: Управління Держпраці в Івано-Франківській області (адреса: вул.Незалежності, 67, м.Івано-Франківськ, 76018, ідентифікаційний код 39784625);

Суддя Скільський І.І.