Справа № 812/74/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 квітня 2019 року справа №812/74/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року з розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року (головуючий І інстанції суддя Свергун І.О.), повний текст рішення складено 30 травня 2018 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області, у справі № 812/74/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними дії відповідача в частині не зарахування йому у наказі № 19 о/с від 19 січня 2016 року, яким він був звільнений відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22 січня 2016 року до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО (4 роки); зобов'язати відповідача обчислити йому вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО (4 роки); зобов'язати відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (т. 2 а.с. 33-36).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у справі № 812/74/18 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16, ) оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання: АДРЕСА_1) пенсії за вислугою років. У задоволенні решти позову відмовлено (т. 2 а.с.229-232).

ОСОБА_1 та Головним управлінням Національної поліції в Луганській області оскаржено вищевказане судове рішення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 р. у справі № 812/74/18 - скасовано в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині не зарахування ОСОБА_1 у наказі № 19 о/с від 19.01.2016, яким він був звільнений відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО; зобов'язання відповідача обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО. Ухвалено нове рішення у відповідній частині.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині не зарахування ОСОБА_1 у наказі № 19 о/с від 19.01.2016, яким він був звільнений відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО один місяць служби за три місяці.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні), на пільгових умовах час участі в АТО один місяць служби за три місяці. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 68-72 т. 2).

15 серпня 2018 року рішення набрало законної сили.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року виправлено описку в резолютивній частині постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року шляхом викладення шостого абзацу її резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 роки 1 місяць 4 дні, з зарахуванням на пільгових умовах часу у часті в АТО один місяць служби за три місяці» (а.с. 97-98 т. 2).

14 березня 2019 року до канцелярії Першого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз'яснення судового рішення суду апеляційної інстанції, в якій зазначив, що рішення є нечітким.

Вважає, що в змінах до наказу про звільнення має бути відображена інформація про обчислення вислуги років у календарному обчисленні з урахуванням на пільгових умовах часу участі в АТО, а саме один місяць служби за три місяці та зазначенням загальної кількості відпрацьованих років місяців та днів.

Зазначив, що згідно рішень судів заявник набув права на пенсію за вислугу років, але відповідач не виконав саме в обчисленні вислуги років із зарахуванням саме до вислуги років у календарному обчисленні на пільгових умовах часу участі в АТО, що не було відображено у наказі від 19.10.2018 № 505 о/с про часткову зміну пункту наказу управління від 19.01.2016 № 19 о/с.

Просив роз'яснити чи повинен відповідач відобразити у наказі про звільнення загальну кількість років вислуги у календарному обчисленні з зарахуванням на пільгових умовах часу участі в АТО один місяць служби за три місяці (а.с. 124-127 т.2).

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи заяви про роз'яснення судового рішення, вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, виходячи з приписів вищезазначених норм слідує, що розгляд питання про роз'яснення рішення є прерогативою лише того суду, який це рішення виніс та роз'яснено може бути те рішення суду, в якому передбачається його виконання зобов'язаними особами самостійно чи пред'явленням до виконання до відповідного органу, що здійснює виконання судових рішень та є не зрозумілим.

Згідно п. п. 1-3 ч. 5ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України , однією із складових частин постанови суду є резолютивна частина, в якій зазначається висновок суду про задоволення адміністративного позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення» в адміністративній справі, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз'яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні від 26 вересня 2018 року), суд, зокрема, зобов'язав Головне управління Національної поліції в Луганській області обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 роки 1 місяць 4 дні, з зарахуванням на пільгових умовах часу у часті в АТО один місяць служби за три місяці.

В резолютивній частині рішення чітко вказана дата звільнення, календарне обчислення вислуги років з зарахуванням на пільгових умовах часу у часті в АТО один місяць служби за три місяці.

Відтак, посилання заявника на відсутність вищезазначеної інформації в рішенні суду є незмістовним.

При цьому, суд визначився щодо порядку виконання судового рішення, зобов'язавши конкретного відповідача виконати судове рішення шляхом обчислення вислуги років та внесення змін до наказу про звільнення з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні та з зарахуванням на пільгових умовах часу у часті в АТО один місяць служби за три місяці.

03 вересня 2018 року видано виконавчий лист по справі (а.с. 109).

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Національної поліції в Луганській області на виконання рішення суду прийнято наказ № 505 о/с від 19 жовтня 2018 року, яким змінено пункт наказу Головного управління національної поліції в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с, у зв'язку з чим було закінчено виконавче провадження (ВП № 57358474) з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Враховуючи вищевикладене, фактичне виконання судового рішення (відповідно ї його зрозумілість управлінню), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви позивача про роз'яснення судового рішення по справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично питання, які він ставить в заяві стосуються порядку виконання відповідачем рішення суду та його дій під час такого виконання, що не може розглядатися при роз'ясненні рішення суду.

Крім того, питання про наявність у позивача права на пенсію та правомірності прийняття наказу № 505 о/с від 19 жовтня 2018 року не було предметом розгляду даної справи, відтак суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання заявника та ці обставини.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі незгоди зі змістом наказу відповідача № 505 о/с від 19 жовтня 2018 року, він може оскаржити його в судовому порядку на загальних підставах, суд не наділений повноваженням надавати оцінку наказу, який не був предметом розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року (з урахуванням виправлення описки в ньому) є чіткою, зрозумілою, її резолютивна частина є ясною і не викликає труднощів розуміння, а тому, в даному випадку, відсутні підстави роз'яснення вищезазначеної постанови суду.

Керуючись ст. 241, 242, 243, 254, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова