Справа № 804/3788/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3788/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року, суддя Верба І. О., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості і картки відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати:

рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.12.2017 року № UА110040/2017/900004/1;

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпропетровської митниці ДФС № UА110040/2017/00013.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до митного оформлення було пред'явлено товар - алкогольну продукцію, придбані за договором від 05.10.2017 року №05-10/01. Для відповідного оформлення подано всі необхідні документи для їх митного оформлення за ціною договору. Проте відповідачем безпідставно, в порушення законодавства, було прийнято рішення про коригування митної вартості товару та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вказані рішення вважає необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що для підтвердження митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи:

договір поставки № 05-10/01 від 05.10.2017 року, додаткову угоду № 2 від 30.11.2017 року;

інвойс від 30.11.2017 року № 7;

банківські платіжні документи на суму 229 120,00 долар США, що становить більше 76% усієї специфікації за листопад 2017 року.

Додатково позивачем у позовній заяві було надано копію платіжного доручення від 07.12.2017 року № 56 про сплату суми 71 490,00 долари США, що підтверджує погашення всієї суми специфікації за листопад 2017 року.

Крім того, надано лист продавця за договором, яким підтверджено оплату продукції за додатком № 6 до договору № 05-10/01, та висновок експерта Дніпровської Торгівельно-промислової палати України від 17.04.2018 року № ГО-882, яким підтверджена ринкова вартість розмитнюваного товару.

Листом банку від 18.05.2018 року № КНО-09.1.9.2/360 підтверджено оплату по додатку № 6 до договору № 05-10/01 «Специфікація вартості продукції відвантажувальної в листопаді 2017 року»;

ліцензія на право здійснення імпорту алкогольних напоїв серії ІА № 000947, реєстраційний № 077 від 15.06.2017 року.

Тобто, під час митного оформлення позивачем було надано всі документи, які підтверджують числове значення митної вартості товару, що передбачені законодавством України для митного оформлення товару у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Документи, які були надані позивачем до суду додатково підтверджують числове значення митної вартості товару, надання яких є необов'язковим відповідно до митного законодавства України.

Також позивач зазначає про перевищення митним органом часу на митне оформлення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що до митного оформлення та до суду позивачем надано різні пакети документів. Про відсутність документів у митниці зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та підтверджено графою 44 ЕМД.

Крім того, надані позивачем до суду додатки до договору поставки за назвою та змістом не відповідають додаткам, вказаним у пункті 10.6 договору поставки. Отже, декларантом до митного оформлення основний документ, що підтверджує заявлену митну вартість, а саме: зовнішньоекономічний договір надано не в повному обсязі.

Також відповідач вказує, що сума оплати, вказана у наданих платіжних дорученнях не відповідає сумі, вказаній у додатковій угоді від 30.11.2017 № 2 до договору поставки та інвойсі; загальна сума договору поставки не визначена конкретно у грошовому виразі; у наданих платіжних дорученнях відсутнє посилання на додаток (специфікацю) та інвойс, тому банківські документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представники відповідача заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. (частина 2 статті 1 Митного кодексу України)

Згідно зі статтею 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. (частина 3 статті 318 Митного кодексу України)

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. (частина 1 статті 248 Митного кодексу України)

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. (частина 1 статті 257 МК України)

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (частина 1 статті 53 Митного кодексу України)

За вимогами частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. (частина 5 статті 53 Митного кодексу України)

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України)

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (пункт 1 частини 5 статті 54 Митного кодексу України)

Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). (частина 2 статті 57 Митного кодексу України)

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. (частина 3 статті 57 Митного кодексу України)

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. (частина 4 статті 57 Митного кодексу України)

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. (частина 5 статті 57 Митного кодексу України)

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. (частина 6 статті 57 Митного кодексу України)

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. (частина 7 статті 57 Митного кодексу України)

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. (частина 8 статті 57 Митного кодексу України)

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантіс», декларант, 06.12.2017 подало до митного поста «Новомосковськ» Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію № /2017/006975 (далі - ЕМД) форми ІМ 40 ДЕ, вн. довідковий номер 160567, з метою митного оформлення товару:

Спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду:

коньяк ординарний в асортименті:

- «чотири зірочки «Жан-Жак» ТМ «Жан-Жак Франс» 4-річний 400 ящ. 4 800 пл. по 0,5 л. 2 400 л (40% спирту),

- «п'ять зірочок «Жан-Жак» ТМ «Жан-Жак Резерв» 5-річний 1 200 ящ. 14 400 пл. по 0,5 л 7 200 л (40% спирту)»,

- загалом 9 600 л. Країна виробництва МD. Торгівельна марка: «Жан-Жак Франс», ТМ «Жан-Жак Резерв». Виробник СП «СП «EURO-ALCO» Товариство з обмеженою відповідальністю. (а.с.214-215)

Декларантом заявлена ціна товару 23 328 дол. США, вартість 633 691,26 грн.

Митницею 06.12.2017 о 12 год. 46 хвил. сформовано електронне повідомлення про необхідність відповідно до статті 320 МК України надати оригінали документів, зазначені у митній декларації або засвідчених в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. (а.с.173)

Митницею 06.12.2017 о 21:43 в доповнення до попереднього повідомлення від 06.12.2017, в рамках проведення консультацій, у відповідності до положень статей 20, 21, 57 МК України надано наступну інформацію. Однією з форм контролю, відповідно до частини першої статті 336 МК України, є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення товарів через митний кордон України. Відповідно до частини 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 06.12.2017 № /2017/006975 згенеровано, у тому числі форми митного контролю 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомості про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби, 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості» (а.с.174).

Позивачем під час здійснення митного оформлення на підтвердження заявленої ним митної вартості товару до митного оформлення було надано:

Договір поставки алкогольної продукції від 05.10.2017 № 05-10/01;

Додаткова угода від 30.11.2017 № 2 до договору поставки від 05.10.2017 № 05-10/01;

Інвойс від 30.11.2017 № 7;

Платіжні доручення від 13.11.2017 № 48, від 22.11.2017 № 50, від 28.11.2017 № 52, від 29.11.2017 № 53;

автотранспортна накладна (CMR) від 01.12.2017 № 079729;

митна декларація країни експорту від 01.12.2017 № 116160;

сертифікат якості від 28.11.2017 № 3914С17, від 28.11.2017 № 3915С17;

сертифікат походження товару від 01.12.2017 № А 155734;

акт експертизи ТПП від 30.11.2017 № 0403572;

інші документи (ліцензія на право здійснення імпорту алкогольних напоїв, заявки-розрахунку на придбання марок акцизного збору, тощо).

Отже, для підтвердження митної вартості вищезазначеного товару, товариством надано митному органу, зазначені в гр.44 ЕМД, серед яких документи, що підтверджують числове значення митної вартосрі товару зазначеного в ЕМД від 06.12.2017 №UA110040/.

Крім того, в матеріалах справи містяться сертифікат якості від 28.11.2017 №3914С17, від 28.11.2017 № 3915С17; сертифікат походження товару від 01.12.2017 № А 155734; акт експертизи ТПП від 30.11.2017 № 0403572.

Разом з тим, як вбачається з наведених вище норм Митного кодексу України, обов'язкові документи, що підтверджують митну вартість товару, перелічені у ч.2 ст.53 МК України, і серед цих документів відсутні документи щодо якості товару, а тому посилання Митниці на ненадання до митного оформлення передбачених у п.3.7 Договору посвідчення якості, гігієнічний сертифікат, сертифікат відповідності, не може впливати на заявлену позивачем митну вартість Товару.

При цьому, що Митницею не зазначено, яким чином ненадання Товариством до митного оформлення вказаних документів стосується визначення числових значень складових митної вартості товарів, тобто яким чином впливає на ці значення, а відтак колегія суддів вказана розбіжність не може бути прийнята як така, що могла вплинути на заявлену Товариством митну вартість Товару.

Щодо доводів митного органу про ненадання декларантом до митного оформлення передбачених п.10.6 Договору додатків, які є невід'ємною частиною Договору, а саме: додатки 1, 2, 3, 4, 5, 6.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що для підтвердження митної вартості вищезазначеного товару, товариством надавалась митному органу зазначена в гр.44 ЕМД Додаткова угода № 2 від 30.11.2017, в якій наведені найменування та асортимент окремої партії Товару, що поставлявся у листопаді 2017 року (а. с. 41-42 т.1).

Отже, за наявності вказаного документа ненадання митниці Заявки на виробництво та відвантаження продукції не може бути свідченням не підтвердження товариством вартості заявленого до митного оформлення Товару.

Таким чином, у митного органу були наявні достатніми відомості щодо ціни та асортименту партії товару для перевірки вірності заявленої товариством митної вартості товару, що також підтверджується іншими зауваженнями митниці щодо невідповідності сум оплати за товар згідно наданих товариством до митного оформлення платіжних дорученнях вартості Товару, визначеній у Додатковій угоді № 2 від 30.11.2017.

Щодо ненадання товариством до митного оформлення інших додатків до Договору, то митний орган не зазначив, які саме обставини щодо числового значення митної вартості Товару ці документи повинні підтвердити або спростувати, і яким чином вони впливають на митну вартість заявленого до митного оформлення Товару, оскільки з положень п.10.6 Договору (на який посилається відповідач), вбачається, що додатки 1, 3, 4, 5 та 6 Договору не стосуються кінцевої узгодженої сторонами Договору ціни та асортименту партії товару, яка пред'являється до митного оформлення.

Митний орган посилається на те, що згідно з п.2.4 Договору позивачем проведено 20 % та 80 % оплата товару, але згідно поданих платіжних доручень від 13.11.2017 № 48, 22.11.2017 № 50, 28.11.2017 № 52, 29.11.2017 № 53 сума оплати складає 229 120 дол. США (сума додаткової угоди № 2 30.11.17 на 300 610 дол. США).

З наданої позивачем до митного оформлення Додаткової угоди № 2 від 30.11.2017 вбачається узгодження сторонами Договору найменування, кількості, а також ціни відвантаженого у листопаді 2017 року товару у розмірі 300 610 дол. США (а. с.41-42 т. 1).

На підтвердження оплати вказаного товару товариством надано до митного оформлення платіжні доручення: від 13.11.2017 № 48 на суму 21 585,92 дол. США, від 22.11.2017 № 50 на суму 22 943,72 дол. США, від 28.11.2017 № 52 на суму 91 975,14 дол. США, від 29.11.2017 № 53 на суму 92 615,22 дол. США, на загальну суму 229 120 дол. США (а. с.32-35).

Тобто на момент оформлення митної декларації - 06.12.2017, Товариством було сплачено 229 120 дол. США.

Крім того, в матеріалах справ міститься платіжне доручення від 07.12.2017 № 56 на суму 71 490 дол. США, що у сукупності з вищенаведеними платіжними документами свідчить про здійснення оплати позивачем товару на повну суму 300 610 дол. США, передбачену у Додатковій угоді № 2 від 30.11.2017, що також підтверджується листом від 18.12.2017 № 18/12 (а. с.40).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що станом на 08.12.2017 позивачем було проведено повну оплату товару на суму, визначену у Додатковій угоді № 2 від 30.11.2017, яка на момент оформлення митної декларації 06.12.2017 була здійснена частково, що не суперечило положенням п.2.4 Договору.

Положення частини 2 статті 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товарів.

Разом з тим, у ч.10 ст.58 МК України, на яку посилається відповідач в обґрунтування наявності сумнівів щодо повноти включення позивачем до ціни товару всіх складових витрат, встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажом на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Тобто наведена правова норма визначає перелік додаткових витрат (складових митної вартості), які не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Між тим, митний орган, посилаючись на сумніви щодо повноти включення товариством до ціни товару всіх складових витрат, передбачених ч.10 ст.58 МК України, не зазначив, яким чином проведення позивачем за платіжними дорученнями оплати вартості товару не на всю визначену у Додатковій угоді № 2 від 30.11.2017 суму, свідчить про не повноту включення позивачем до ціни товару всіх необхідних складових витрат митної вартості товару.

Тим більш, що митниці для митного оформлення був наданий Договір, за п.3.1 якого товар поставлявся за Контрактом поставлявся на умовах: DAP (Інкотермс 2010 р.) до м.Дніпро.

За умовами DAP (Інкотермс 2010 р.) продавець за контрактом зобов'язаний за власний рахунок укласти контракт про перевезення товару, одержати будь-яку експортну ліцензію і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару та для його перевезення через будь-яку країну та надати товар у розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження у названому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару до названого місця.

Таким чином, наведені митницею сумніви щодо повноти включення товариством до ціни товару всіх складових витрат, передбачених ч.10 ст.58 МК України, не базуються на аргументованих доводах, а носять характер припущень.

Отже, первісно надані декларантом документи, обов'язковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 МК України, містили всі відомості щодо ціни товару і будь-яких розбіжностей у цих документах, які безпосередньо стосуються числових значень складових митної вартості товарів (ч.3 ст.53 МК України), митним органом не було виявлено, а тому підстави для витребування у Товариства додаткових документів були відсутні.

При цьому, витребовуючи у товариства додаткові документи, всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.55 МК України, відповідач не обґрунтував чому з наданням цих додаткових документів митна вартість може бути визнана митницею, тобто не зазначив необхідності надання саме цих додаткових документі і не визначив їх вплив на митну вартість і на виявлені розбіжності.

Отже, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, що при декларуванні позивачем товару за першим методом (вартістю контракту) були наявними обставини, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу щодо вартості імпортованого товару.

Зважаючи на викладенне, на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч.2 ст.53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого позивачем, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребування додаткових документів.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність прийняття відповідачем 08.12.2018 спірних рішення про коригування митної вартості товарів №UA110040/2017/900004/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110040/2017/00013.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до пункту 4 части 1, частини 2 статті 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, загальний розмір документально підтверджених витрат заявника апеляційної скарги - судового збору, що належить до відшкодування, становить 9522грн. (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві гривні) 48 коп.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості і картки відмови в прийнятті митної декларації задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08.12.2017 року № UА110040/2017/900004/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпропетровської митниці ДФС за № UА110040/2017/00013.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владинх повноважень - Дніпропетровської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» витрати на оплату судового збору в сумі 9522грн. (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві гривні) 48 коп.

Постанова набирає законної сили з 04.04.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11.04.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров