Справа № 280/807/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 квітня 2019 року Справа № 280/807/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Літня, 35)

до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (71600, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Театральна, 14)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.02.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач (з урахуванням уточнень від 20.03.2019) просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 16.01.2018 № 52461540;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 17.01.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55562131.

Крім того, просить поновити строк на оскарження постанов та витребувати від відповідача виконавчі провадження № 52461540 та № 55562131.

Ухвалою суду від 27.02.2019 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

В межах встановленого строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/807/19 та призначено судове засідання на 01.04.2019.

Ухвалою суду від 01.04.2019, за клопотанням представника відповідача, відкладено розгляд справи до 03.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 16.01.2018 № 52461540, і, як наслідок, винесена на її виконання постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2018 № 55562131 є протиправними, оскільки підставами для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, та фактичне стягнення заборгованості. Вказує, що фактично суми державним виконавцем не стягувались, крім того, ним порушено порядок надіслання оскаржуваних постанов. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав заперечення (вх. від 02.04.2019 №13153), в яких посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на частину третю статті 40, відповідно до якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Наголошує, що всі процесуальні документи направлено боржнику рекомендованими листами з повідомленнями. У задоволенні позову просить відмовити.

03.04.2019 позивач до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений телефонограмою.

02.04.2019 від представника відповідача надійшла заява (вх. №13154), в якій він просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника відділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 194 КАС України).

За правилами, встановленими ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням неявки позивача, заяви представника відповідача, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

04.10.2016 старшим державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №52461540 на підставі виконавчого листа, виданого Василівським районним судом Запорізької області 12.05.2016 по справі №2/311/8/2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 06.07.2007 №ZPDNGK00002286 в сумі 107 104,78 доларів США та пені в сумі 47 233,36 грн., а також стягнення судових витрат в сумі 3 654,00 грн.

16.01.2018, у зв'язку із надходженням від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заяви від 26.12.2017 б/н про повернення виконавчого документа без виконання та зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, коштів, що належать боржнику, відповідачем на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий лист по справі №2/311/8/2016 стягувачу.

Разом з цим, 16.01.2018 відповідачем винесено постанову по ВП №52461540 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 10 710,48 доларів США та 5 088,74 гривень.

На виконання постанови про стягнення виконавчого збору, 17.01.2018 відкрито виконавче провадження №55562131.

Не погоджуючись із даними постановами, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами, встановленими частиною пятою статті 26 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження №52461540) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідачем до матеріалів справи надано копії реєстрів рекомендованої кореспонденції, які свідчать про направлення оскаржуваних постанов в передбаченому частиною першою статті 28 Закону № 1404-VIII порядку, а тому посилання позивача на порушення органом виконавчої служби такого порядку судом не приймаються.

Згідно статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника врегульовано статтею 48 Закону № 1404-VIII.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша статті 48 Закону № 1404-VIII).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина друга статті 48 Закону № 1404-VIII).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (частина пята статті 48 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення, розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми та за своєю правовою природою є санкцією за невиконання рішення суду боржником.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як вже зазначалося вище, у звязку із поверненням 16.01.2018 виконавчого листа по справі №2/311/8/2016 стягувачу на підставі пункту першого частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, державним виконавцем того ж дня винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Разом з цим, судом встановлено, що банком ПАТ КБ «ПриватБанк» проведено реструктуризацію кредиту по кредитному договору від 06.07.2007 №ZPDNGK00002286, про що укладено Додаткову угоду від 22.07.2016 №1, додаток 1 до якої містить графік щомісячних платежів, які ОСОБА_1 має сплачувати в рахунок погашення заборгованості по 33 779,21 грн. щомісяця.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №804/8289/16: «…для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов, а саме здійснення державним виконавцем дій направлених на примусове виконання рішення і фактичне стягнення заборгованості…».

Водночас, реструктуризація боргу банком, на виконання умов якої ОСОБА_1 добровільно здійснювала платежі, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії квитанцій, не є заходом примусового виконання рішення, за допомогою якого державним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості, а є способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 (в редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, відповідачем, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено тягар доказування правомірності свого рішення, не надано доказів, які б свідчили про звернення стягнення на майно боржника шляхом його вилучення (списання з рахунків) та примусової реалізації, а також того, що боржник не вчинив необхідні дії щодо добровільного виконання рішення.

За таких обставин, беручи до уваги приписи частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов), враховуючи, що фактично державним виконавцем суми в рахунок погашення заборгованості не стягувались, постанова головного державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 16.01.2018 № 52461540 є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки судом встановлено протиправність постанови від 16.01.2018 № 52461540 про стягнення виконавчого збору, відкриття виконавчого провадження на виконання такої постанови також суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням чого постанова державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 17.01.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55562131 також є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 16.01.2018 № 52461540.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 17.01.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55562131.

4. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10373 (десять тисяч триста сімдесят три) гривні 40 копійок присудити на користь ОСОБА_1 (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Літня, 35; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (71600, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Театральна, 14; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 03.04.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко