Справа № 280/4138/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4138/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 р. (суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/4138/18

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Оліс ЛТД"

про застосування заходів реагування, -

встановив:

У жовтні 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - ГУ ДСНС України у Запорізькій області) звернулось до суду із позовом, у якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень будівлі ТОВ фірми "Олис ЛТД", розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 47 та Запорізька область, м. Василівка, пров. Елеваторний, 3, шляхом зобов'язання ТОВ фірми "Олис ЛТД" повністю зупинити експлуатацію приміщень за вказаною адресою, окрім робіт, пов'язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної безпеки, до повного усунення цих порушень (а.с. 4-31).

Ухвалою суду від 22.01.2019 р. за клопотанням ТОВ фірми "Олис ЛТД" по справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до одержання судом результатів експертизи (а.с. 75-76).

Вказане рішення суду мотивовано наявністю сумнівів у достовірності та допустимості доказів, якими обґрунтовано вимоги ГУ ДСНС України у Запорізькій області. Зокрема, враховуючи думку відповідача, суд поставив під сумнів справжність підписів посадових осіб, якими підписано акт перевірки відповідача від 06.07.2018 р. № 30 та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 13.07.2018 р. № 30. З огляду на це, судом на вирішення експертної установи поставлені питання:

- чи належать зразки підписів на акті перевірки від 06.07.2018 р. №30 посадовими особам ГУ ДСНС України у Запорізькій області, а саме, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1;

- чи належать зразки підписів на приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 13.07.2018 р. №30 посадовими особам ГУ ДСНС України у Запорізькій області, а саме, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДСНС України у Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що під час розгляду справи у суді першої інстанції його службові особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 надали пояснення, у яких підтвердили справжність своїх підписів у акті перевірки від 06.07.2018 р. № 30 та у приписі від 13.07.2018р. № 30. Водночас, скаржник вказує на те, що після отримання матеріалів перевірки відповідач правом оскарження їх у адміністративному порядку не скористався. Також, до Шевченківського ВП ГУНП в Запорізькій області відповідач звернувся тільки 03.12.2018 р. в той час, коли акт перевірки був складений 06.07.2018 р. З огляду на це, скаржник зазначає, що вказані дії відповідача свідчать про затягування ним процесу розгляду адміністративної справи. Разом з цим, скаржник вказує, що виробничі потужності ТОВ фірми "Олис ЛТД" є об'єктом високого ступеня ризику, експлуатуються з порушенням норм пожежної та техногенної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей. При цьому, відповідачем у межах розгляду справи не надано жодного пояснення або доказу відсутності встановлених перевіркою порушень. Враховуючи викладене, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 194-197).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 р. справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Отже, на вирішення експертної установи можуть бути поставлені питання, які є предметом доказування у межах розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Предметом розгляду у межах даної справи є правомірність застосування заходів реагування, які є необхідними з підстав порушення відповідачем норм законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, що зафіксовані актом перевірки від 06.07.2018 р. № 30, та про усунення яких скаржником винесено припис від 13.07.2018 р. № 30.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи обґрунтовано наявністю у останнього сумнівів щодо достовірності та допустимості доказів, а саме: акту перевірки №30 від 06.07.2018 р. та припису від 13.07.2018 р. №30. Зокрема щодо можливої наявності на зазначених документах підроблених підписів посадових осіб ГУ ДСНС України у Запорізькій області (а.с. 167-198).

Водночас, питання дотримання службовими особами скаржника норм законодавства України під час проведення перевірки відповідача, а також оформлення її результатів не є предметом розгляду у межах цієї справи.

Також, ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що розпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.

Проте, на даний час відповідач не скористався своїм правом на оскарження підстав або порядку проведення його перевірки службовими особами скаржника, а також порядку оформлення останніми результатів такої перевірки.

Отже, спір щодо правомірності проведення перевірки відповідача, а також оформлення її результатів на даний час відсутні. Відповідно, враховуючи норми ч. 2 ст. 101 КАС України, питання, які поставлені судом на вирішення експерта в ухвалі від 22.01.2019 р. не можуть бути поставлені на вирішення експерта у межах цієї справи, оскільки вони не входять до предмета доказування у межах цієї справи.

Крім того, згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції поставив під сумнів достовірність та допустимість наданих скаржником доказів, а саме: акту перевірки від 06.07.2018 р. № 30 та припису від 13.07.2018р. № 30.

Водночас, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги та не надав жодної правової оцінки показанням службових осіб скаржника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, які у судовому засіданні 22.01.2019 р. підтвердили справжність своїх підписів у акті перевірки від 06.07.2018 р. № 30 та у приписі від 13.07.2018р. № 30.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 72 КАС України, показання свідків є доказами у адміністративній справі.

Нормами ч. 3 ст. 77 КАС України суду надано право збирати докази з власної ініціативи.

Отже, питання щодо справжності підписів службових осіб на акті перевірки від 06.07.2018 р. № 30 могли бути підтверджені судом першої інстанції шляхом залучення вказаних осіб як свідків з попередженням їх про кримінальну відповідальність без зупинення провадження у справі на тривалий строк.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що факт підроблення акту перевірки від 06.07.2018 р. № 30 вже є предметом дослідження у межах кримінального провадження № 0003826, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04.12.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги твердження скаржника, що акт перевірки відповідача був складений 06.07.2018 р. та цього ж дня направлений на адресу відповідача засобами поштового зв'язку з підстав відмови керівника підприємства від його отримання та підписання, про що скаржником зазначено у відповіді на відзив на позовну заяву та відповідачем не спростовано (а.с. 139-151). 28.09.2018 р. скаржник звернувся до суду першої інстанції з позовними вимогами, що є предметом розгляду у межах цієї справи. З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2018 р. позовна заява була направлена скаржником на адресу відповідача, а 05.11.2018 р. останнім було отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі (а.с. 99, 101). Проте, будучи обізнаним про зміст результатів перевірки та їх оформлення у вигляді акту перевірки від 06.07.2018 р., скаржник тільки 04.12.2018 р. звернувся до органів Національної поліції із заявою про порушення кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з твердженням скаржника щодо направленості дій відповідача на затягування розгляду цієї справи, що є зловживанням процесуальними правами.

При цьому, колегія суддів зазначає про непослідовність дій відповідача, оскільки 18.12.2018 р. ухвалою суду першої інстанції провадження по справі було зупинено за клопотанням представників сторін для їх примирення. Тобто, заявляючи клопотання про надання часу для примирення, відповідач фактично погодився з викладеними у позовній заяві обставинами (а.с. 165).

Колегія суддів також приймає до уваги той факт, що відповідач не надав жодного пояснення або доказу на спростування зафіксованих актом перевірки порушень.

Винесений скаржником припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 13.07.2018 р. № 30 відповідачем у судовому або досудовому порядку не оскаржено, а його вимоги не виконано.

Також, відповідачем не заперечується той факт, що його виробничі потужності є об'єктом високого ступеня ризику, а їх подальша експлуатація є загрозою життю та здоров'ю людей.

З огляду на це, суд першої інстанції мав використати надані йому процесуальним законодавством засоби доказування з метою оперативного вирішення цієї справи з метою запобігання виникнення ситуації, яка може нашкодити життю та здоров'ю людей.

Водночас, судом першої інстанції без наявних на те законодавчих підстав зупинено провадження у справі для проведення експертизи з питань, що мають бути вирішені у межах кримінального провадження № 0003826.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновків про обґрунтованість вимог апеляційної скарги та необхідність її задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 320, 321, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 р. у справі №280/4138/18 скасувати.

Справу № 280/4138/18 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя А.В. Суховаров