Справа № 640/22721/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 640/22721/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова (головуючий І інстанції Губська Я.В.) від 31.01.2019 року (повний текст рішення складений 31.01.2019 р.) по справі № 640/22721/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 3 батальйону 3 роти УПП в Харківській області лейтенант поліції Санакоєва Вадима Таймуразовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, відшкодування понесених витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом, в якому просив: визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ №747581 від 22.11.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 (тисяча п'ятсот) грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.12.2018 р. у задоволені позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що 22.11.2018 р. о 14 год. 13 хв. Інспектором 3 роти 3 батальйону УПП в Харківській області лейтенантом поліції Санакоєвим В.Т. складено по відношенню до нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 747581. Позивач вказує, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначений технічний засіб, яким вівся відеозапис. Також зазначив, що на відеозаписы взагалі не видно ані марки та номерного знаку автомобіля, ані характеру руху транспортних засобів, ані розміщення транспортних засобів на дорозі, ані моменту порушення правил дорожнього руху, на які посилається відповідач.

В свою чергу, відповідач зазначив, що позивач, керуючи власним автомобілем LAND ROVER RANGE ROVER, державний номер НОМЕР_1, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку по вулиці Велика Панасівська, 120 у місті Харкові, чим порушив п. 11.9 ПДР. Позивач був визнаний винним у адміністративному правопорушенні за ч. 2 ст. 122 КУпАП та зобов'язаній сплатити штраф у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять ) грн.

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 03.04.2019р. (а.с. 66).

Відповідачі повідомлявся на електронну адресу, яка містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2018 р. інспектором 3 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції Санакоєвим В.Т. винесено постанову серії ЕАВ №747581 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Не погодившись з винесеною відповідачем постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду, відповідачем по справі був наданий відеозапис подій 22.11.2018 р., який на думку суду, підтверджує доводи відповідача про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення 22.11.2018 р. відносно ОСОБА_1 відбувся з дотриманням чинного законодавства: інспектор, який склав постанову представився, ОСОБА_1 були роз'яснені права та обов'язки, клопотань від позивача не надходило, доказів щодо спростування порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надійшло, а навпаки, як вбачається з дослідженого відеозапису ОСОБА_1, який керував автомобілем з р.н. НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу по трамвайній колії та продовжив рух по зустрічній трамвайній колії. Доводи позивача про те, що він здійснив лише проїзд трамвайної колії, не виїжджаючи на зустрічну смугу трамвайної колії не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом подій 22.11.2018 р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КупАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту,

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У п. 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Згідно з п. 11.9 ПДР України водієві забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 22.11.2018 р. відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №747581 за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Позивач з постановою не згоден та вказує, що він не порушував п. 11.9 ПДР України, оскільки здійснив поворот ліворуч та проїхав перехрестя. Також, зазначає, що відповідач не надав докази на підтвердження обставин порушення, не виконав вимогу щодо всебічного розгляду справи та склав постанову на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Диск з даним відеозаписом надано відповідачем до суду першої інстанції.

Дослідивши наданий відеозапис, колегія суддів зазначає, що з нього вбачається що автомобіль чорного кольору марки LAND ROVER RANGE ROVER здійснив поворот ліворуч через трамвайні колії на вул. Велика Панасівська, 120 у місті Харкові. На наданому до суду відеозапису номерного знаку цього автомобіля не зафіксовано. Заходи щодо негайного зупинення цього автомобіля у зв'язку з порушенням ним правил дорожнього руху, співробітниками патрульної поліції вжиті не були. Через певний проміжок часу на перехресті вулиці Велика Панасівська і Новоіванівського мосту, патрульними зафіксований автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER чорного кольору. Після здійснення повороту цього автомобіля ліворуч, в бік Новоіванівського мосту, автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції. Після його зупинки, працівником патрульної поліції, водія повідомлено про вчинення ним адміністративно правопорушення, а саме: виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку по вул. Велика Панасівська, 120.

Враховуючи те, що з наданого на наданому відповідачем до матеріалів справи відеозапису не зафіксовано номерного знаку атомовбіля, а також зважаючи на те, що після здійснення повороту ліворуч на вул. Велика Панасівська, 120, автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER чорного кольору не перебував у постійному полі зору патрульних, у поліцейського були відсутні підстави вважати, що зупинений ним через певний проміжок часу автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER чорного кольору, яким керував ОСОБА_1, є саме тим автомобілем, який здійснював поворот ліворуч через трамвайні колії на вул. Велика Панасівська, 120. Доказів того, саме автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, державний номер НОМЕР_1, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку по вулиці Велика Панасівська, 120 у місті Харкові матеріали справи не містять, а тому постанова серії ЕАВ №747581 від 22.11.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП не може вважатися правомірною.

Також, колегія суддів наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 280, 283 КУпАП.

У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії НК № 304193 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено цей відеозапис.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2019 року по справі № 640/22721/18 прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Що стосується клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що він не має спеціальних знань та досвіду складення процесуальних документів, ніколи не приймав участь у судових засіданнях, що змусило його звернутися за правничою допомогою до адвоката, у зв'язку з чим ним були понесені витрати у розмірі 1500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані копії:

1) договору про надання правової допомоги від 27.11.2018 р., укладеного між позивачем та АО "Холодов і Партнери";

2) акту прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 03.12.2018 р., з якого вбачається, що позивачу були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами, первинна консультація - 300,00 грн., складання адміністративного позову про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАВ № 747581 від 22.11.2018 р. - 1200,00 грн.;

3) квитанції ПАТ "Приватбанк" на суму 1500,00 грн.

4) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Радченко М.В., яка є членом АО "Холодов і Партнери".

Також позивачем надано оригінал ордеру серії ХВ № від 03.12.2018 р.

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи надані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що в наданому до матеріалів справи акту прийому-передачі послуг від 03.12.2018 р. не міститься посилання на те, з якими саме матеріалами ознайомлювався адвокат, з яких саме питань надавалася первинна консультація позивачу. Крім того, договором про надання правової допомоги від 27.11.2018 р. не передбачено надання правничої допомоги у вигляді ознайомлення з матеріалами та надання первинної консультації, а тому понесені витрати в розмірі 300,00 грн. відшкодуванню не підлягають. В той же час, колегія суддів дійшла до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу в частині складання адміністративного позову про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАВ № 747581 від 22.11.2018 р. у розмірі 1200,00 грн. підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що відповідач по справі є службовою (посадовою) особою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, колегія суддів дійшла до висновку, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань цього органу витрати на правничу допомогу у розмірі 1200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2019 року по справі № 640/22721/18 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2019 року по справі № 640/22721/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №747581 від 22.11.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП по якій винесено постанову серії ЕАВ №747581 від 22.11.2018 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, 315-А, м. Харків, 61033) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4) витрати на правничу допомогу у розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень) 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 10.04.2019 року