Справа № 462/1022/19
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/1022/19
Провадження № 2-а/462/77/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в лютому 2019р. звернувся у суд із позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії НК №464316 у справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2019р., а провадження по даній справі закрити. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05 лютого 2019 року близько 23.30 год. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався вулицею Волинською в напрямку вулиці Промислової в місті Львові. Рухаючись вулицею Волинською, він наблизився до повороту праворуч на вулицю Промислова і даючи дорогу транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, яка перетинається, зупинився перед знаком 2.2 «проїзд без зупинки заборонено». Виїхавши на вулицю Промислову і проїхавши близько одного кілометру, він був зупинений співробітником національної поліції інспектором УПП у Львівській області та на його вимогу передав документи для перевірки. Інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було складено щодо нього постанову серія НК № 464316 за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 2.46 Правил дорожнього руху, при цьому співробітника національної поліції ОСОБА_2 він не бачив, з нею не спілкувався, а спілкувався лише з двома співробітниками національної поліції - чоловіками. Як вбачається із оскаржуваної постанови, його визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та оштрафовано на 255 грн. за те, що він 05.02.2019 близько 23.30 год. в місті Львові, рухаючись вулицею Волинською, не зупинився перед знаком 2.2 «проїзд без зупинки заборонено»», чим порушив п. 2.46 ПДР України. З викладеним у постанові він не згідний, вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, у звязку із чим змушений був звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглянути адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу, який отримав такі 15.03.2019 року, однак станом на 10.04.2019 року нимне було подано відзиву на позовну заяву.

До суду клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, відносно позивача 05.02.2019 року винесено постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №464316, за якою ОСОБА_1 о 23.30 год. 05.02.2019 року в місті Львові на перехресті вулиць Промислова-Волинська, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п 2.46 ПДР України, чомуОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. /а.с.12/.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2019 року щодо ОСОБА_1 було винесено інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2.

В позовній заяві позивач покликається на те, що о 23.30 год. 05.02.2019 року по вул.Промисловій у м.Львові він був зупинений працівниками патрульної поліції чоловічої статі, при цьому жінки - інспектора патрульної поліції з ними не було, він взагалі її не бачив, а тому інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 не могла винести оскаржувану постанову.

Згідно до ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306 з відповідними змінами забороняється проїзд без зупинки перед дорожнім знаком 2.2 "проїзд без зупинки заборонено".

Однак, Правила дорожнього руху України не містять п. 2.46, за порушення якого і було складено оскаржувану постанову.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, при винесенні такої не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу, що не порушував правил дорожнього руху, так як здійснив зупинку перед дорожнім знаком 2.2 "проїзд без зупинки заборонено".

Крім того, відповідачем не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими субєкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

За наведеного, суд приймає до уваги покликання позивача, щовін не порушував Правил дорожнього руху України, так як здійснив зупинку перед дорожнім знаком 2.2 "проїзд без зупинки заборонено".

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази. На яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в ціому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або вразування кожного доказу ( групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.5 вище вказаної статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 464316 від 05.02.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення по цьому факту щодо ОСОБА_1 закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 245, 246, 257, 286 КАС України і ст.ст.122, 222, 286, 288 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 464316 від 05.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення по цьому факту щодо ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя: