Справа № 200/21906/17(2а/200/1417/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 200/21906/17
провадження №2а/200/1417/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабішкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року (суддя Женеску Е.В.) по справі №200/21906/17 (провадження №2а/200/1417/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправним рішення відповідача згідно листа № 1796/05/27 від 29.02.2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком позивачу, з врахуванням всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст.28, ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як не працюючому пенсіонеру, починаючи з дати звернення - 01.12.2015 року на визначений пенсіонером банківський рахунок.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що до 1998 року проживала у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, бул. Слави, 9 кв.29, надалі виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, де перебуває на консульському обліку посольства України у Федеративній Республіці Німеччині. 01 грудня 2015 року представник позивачки ОСОБА_2 особисто звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до заяви додано всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі оригінал трудової книжки. Листом від 29.02.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, мотивуючи відмову тим, що не надано документ, що підтверджує особу громадянина України, відсутня угода між урядами України та Німеччини. Позивачка вважала рішення відповідача протиправним, оскільки воно порушує встановлене Конституцією України право на соціальний захист.

Позивач також просив визнати поважними причини пропуску строку для звернення до адміністративного суду, посилаючись на те, що представник позивача вже звертався до суду з позовом 26.08.2017 року, але ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2017 року у справі № 200/14694/17 позовна заява була залишена без руху. Позивач звернувся до суду з заявою від 19.09.2017 року щодо незгоди з зазначеною ухвалою, однак суд ухвалою від 03 жовтня 2017 року повернув позов позивачу.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року позов залишено без розгляду. Ухвала суду мотивована тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, який визначено ст. 122 КАС України, і підстав для поновлення цього строку не існує.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції не правильно встановлено час, з якого розпочався перебіг строку звернення до суду з позовом, у зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строків, які визначені ст.122 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити судове рішення без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення із позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вказаною нормою права визначено, що перебіг строку звернення до суду починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача, який датовано 29.02.2016р., але з позовом звернувся до суду лише 14 грудня 2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку. При цьому, надаючи оцінку аргументам позивача щодо поважності причин пропуску такого строку, суд першої інстанції вказав на те, що первісне звернення з позовом до суду (26.08.2017р.), про що зазначав позивач, також мало місце поза межами шестимісячного строку з урахуванням листа відповідача, яким позивачу фактично відмовлено у призначені пенсії та який датовано 29.02.2016р.

З такими підставами для залишення позову без розгляду суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Так, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не встановив конкретну дату з якої позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Тобто, судом не встановлено обставин, які є визначальними для вирішення питання щодо дотримання строків звернення до суду.

Посилання суду першої інстанції лише на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав з листа відповідача, який датовано 29.02.2016р. суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження як фактичного направлення на адресу позивача вказаного листа, так і його отримання останнім.

Таким чином, оскаржену ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст.320, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року по справі №200/21906/17 (провадження №2а/200/1417/17 - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.04.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк