Справа № 160/1129/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Справа № 160/1129/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
05.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.11.2018 року №314/03.6-13 про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, тобто з 25.09.2018 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальний трудовой стаж роботи позивача складає 33 роки 10 місяців 13 днів, пільговий стаж складає 5 років 3 місяці 7 днів. Проте, відповідачем протиправно не зараховано період роботи до пільгового стажу з 08.09.1987 року по 23 жовтня 1988 року на шахті "Полтавська" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" учнем забійника та забійником; з 11.11.1988 року по 23.10.1989 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" гірничим робітником очисного забою; з 05.06.1989 року по 30.04.1990 року на шахті "Красный октябрь" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 09.07.1990 року по 11.10.1990 року на шахті "Булавинська" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 29.10.1990 року по 21.07.1992 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 25.08.1992 року по 14.11.1992 року на шахті "Углегорская" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником, у звязку із ненаданням уточнюючої довідки. Стаж роботи за вказаний період підтверджується записами в трудовій книжці. Позовачем також зазначено, що він не може надати уточнюючі довідки з поважних причин, оскільки підприємства, на яких він працював, знаходяться на території, яка є тимчасово непідконтрольною Україні. На думку позивача, незважаючи на відсутність довідок, підстав для відмови у призначені йому пенсії у відповідача не було, а зазначені підстави відмови не відповідають чинному законодавству.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Зауважив, що згідно наданих документів, загальний стаж роботи позивача становить 29 років 6 місяців 25 днів; пільговий стаж роботи за Списком №2 - 1 рік 4 місяця 2 дня; пільговий стаж роботи за Списком №1 - 10 місяців 2 дня. Пільговий стаж обраховувався згідно наданої позивачем довідки №62/71 від 27.08.2018 року, яка видана ПАТ «Дніпропетровський трубний завод». Інші пільгові періоди роботи позивача згідно записів в трудовій книжці неможливо включити до пільгового стажу та визначити зайнятість повного робочого дня в шахті під землею по виробництву вугілля. Уточнюючі довідки для призначення пільгової пенсії, які передбачені законодавством, витребувати неможливо, оскільки шахти, на яких працював позивач, розташовані на тимчасово окупованій території, через особливості гірничої промисловості дані підприємства та їх відокремлені підрозділи (шахти), що перереєструвалися на контрольовану Україною територію фактично не здійснили переміщення, та відповідно, не можуть провадити господарську діяльність на контрольованій території, до моменту виведення всіх незаконних збройних формувань (Закон України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»), а архівні довідки, на які посилається позивач, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, на думку відповідача, видані незаконно.
06.03.2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відсутня необхідність надання уточнюючих довідок, які уточнюють пільговий характер роботи, оскільки стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці, яка є основним документом при встановленні стажу роботи,
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно данних, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1, позивач працював на таких посадах:
- з 08.09.1987 року по 23 жовтня 1988 року на шахті "Полтавська" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" учнем забійника та забійником. Загальний стаж роботи на цьому підприємстві склав 1 рік 1 місяць 16 днів. Пільговим періодом за списком №1 за цей період є робота з 28.11.1987 року по 23.10.1988 року - 10 міс. 26 днів;
- з 11.11.1988 року по 23.10.1989 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" гірничим робітником очисного забою. Пільговий період за списком №1 склав 4 місяці 24 дні;
- з 05.06.1989 року по 30.04.1990 року на шахті "Красный октябрь" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником. Пільговий період за списком №1 склав 10 місяців 26 днів;
- з 09.07.1990 року по 11.10.1990 року на шахті "Булавинська" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником. Пільговий період за списком №1 склав 03 місяців 04 днів;
- з 29.10.1990 року по 21.07.1992 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником. Пільговий період за списком №1 склав 1 рік 8 місяців 24 дні;
- з 25.08.1992 року по 14.11.1992 року забійником на шахті "Углегорская"" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником. Пільговий період за списком №1 склав 2 місяці 21 днів.
Всього пільговий стаж за списком №1 складає 4 роки 05 місяців 05 днів.
Встановлено, що відповідачем був зарахований лише пільговий стаж роботи за списком №1 - 10 місяців 02 дні за період роботи позивача в ПАТ "Дніпропетровський трубний завод", який обраховувався відповідачем згідно надної позивачем довідки 362/71 від 27.08.2018 року, яка була видана ПАТ "Дніпропетровський трубний завод".
Таким чином, загальний стаж роботи позивача за списком № 1 складає 5 років 03 місяці 07 днів.
Зі змісту листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (б/н) (на звернення позивача від 09.08.2018 року) вбачається, що ДП «Шахта «ОСОБА_3» ВО «Орджонікідзевугілля» Міністерства вугільної промисловості України та ДП «Шахта «Красный Октябрь» ВО «Орджонікідзевугілля» Міністерства вугільної промисловості України за даними ЄДР розташовані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження: Донецька область, місто Єнакієве.
25.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", також надав копії трудових книжок від 20.12.1977 року та від 05.07.1984 року, копії архівних довідок від 28.11.18 р. №1573/03-1, від 28.11.18 р. №1573/03-2, від 03.12.18 р. №1636/03-1, від 03.12.18 р. №1636/03-2, від 27.11.18 р. №1599/03-1 від 27.11.18 р. №1599/03-2.
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №314/03.6-13 від 05.11.2018 р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з огляду на недостатність пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), привЗаконами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637).
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Згідно з абзацом 1 пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Крім того, згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.
Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.
Також, пунктами 1, 2, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
У відповідності до затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Списку №1 посада підземного гірника, зайнятого повний робочий день під землею відноситься до роботи, яка дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільговому розмірі.
Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.
Аналіз вищевказаного дає суду підстави дійти висновку, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів у ній уточнюючі первинні документи.
При цьому, вищевказаними правовими нормами серед зазначених правових документів без будь-яких виключень, зокрема передбачені ті, що видані архівними установами.
Отже, суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Відповідно до даних трудових книжок позивача, встановлено, що він працював на таких підприємствах: з 08.09.1987 року по 23 жовтня 1988 року на шахті "Полтавська" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" учнем забійника та забійником; з 11.11.1988 року по 23.10.1989 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" гірничим робітником очисного забою; з 05.06.1989 року по 30.04.1990 року на шахті "Красный октябрь" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 05.06.1989 року по 30.04.1990 року на шахті "Красный октябрь" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 29.10.1990 року по 21.07.1992 року на шахті "Красный профинтерн" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником; з 25.08.1992 року по 14.11.1992 року на шахті "Углегорская" виробничого об'єднання "Орджонікідзевугілля" забійником.
Суд зазначає, що записів в трудовій книжці для визначення пільгового стажу достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день в шахті.
Крім того, в трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву щодо їх достовірності.
При цьому зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.
Позивач під час звернення надав відповідачу трудові книжки, які містять необхідні дані для підтвердження наявності в нього спеціального трудового стажу.
Факт надання трудових книжок не заперечується відповідачем у відзиві, як наслідок, не підлягає окремому доказуванню, оскільки цей факт визнаний стороною у справі.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України Про пенсійне забезпечення є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обовязку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у архівних довідках відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 07.11.2014 №1085-р (зі змінами та доповненнями) місто Єнакієве включено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому відповідачем зроблено висновок, що через неможливість проведення перевірки первинної документації, на підставі якої ці довідки видані, пільговий характер роботи не підтверджено.
За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Частиною 3 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Отже, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.
Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.
Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.
У звязку з тим, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, в сукупності з наявними архівними довідками, суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку суду, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 768,40 грн.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати відмову ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, викладену в листі від 05.11.2018 року № 314/03.6-13, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 25.09.2018 року та провести відповідні виплати.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник