Справа № 320/5466/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року м. Дніпросправа № 320/5466/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року (головуючий суддя Урупа І.В.)

у справі № 320/5466/17

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольського міського голови, Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області,

про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Мелітопольського міського голови, Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якому (з урахуванням уточнень) просила:

визнати незаконним та скасувати розпорядження № 717-к від 15.06.2017 про звільнення з посади провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_1 з 03.07.2017;

поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області з 04.07.2017 та стягнути з Мелітопольської міської ради Запорізької області на її користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04.07.2017 по 03.09.2018 в сумі 83743,14 грн.

стягнути заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04.07.2017 по 09.11.2018 в сумі 96980,26 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядження міського голови виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 717-к від 15.06.2017 про звільнення позивача з посади провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його проведено з порушенням встановленого законом порядку та порушенням вимог чинного законодавства.

Підставою для звільнення позивача є розпорядження міського голови від 27.04.2017 № 494-к, згідно якого прийнято рішення щодо виведення із штатного розпису апарату управління освіти однієї штатної одиниці провідного спеціаліста та введення штатної одиниці провідного спеціаліста юрисконсульта, проте, з якими змінами виробництва і праці повязані ці зміни штатного розпису не вказано, між тим до штатного розпису введена додаткова посада спеціаліста першої категорії управління освіти, яка передбачає посадові обовязки аналогічні з обовязками позивача, що свідчить про те, що фактично у відповідача не було скорочення численності штату.

Роботодавцем виведено одну посаду зі штатного розпису і введено одну посаду в штатний розпис, при цьому розмір заробітної плати був збережений на тому ж рівні. В порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України при попередженні позивача про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, відповідач не запропонував позивачу іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. Згода профспілкового комітету надана в день попередження про наступне звільнення, тобто 03.05.2017, без урахування того, що відносно позивача порушено вимоги встановлені ст. 49-2 КЗпП України та не запропонована інша робота. Крім того, порушено строки звільнення, встановлені п.8 ст.43 КЗпП України, так як трудовий договір був розірваний через два місяця після отримання згоди профспілкової спілки, тоді як законом передбачено місячний строк. Отже, звільнення позивача проведено не у відповідності з встановленим порядком та дотриманням законодавства. Фактично скорочення чисельності або штату в Управлінні освіти не відбулося, оскільки виведено одну посаду із штатного розпису та введено одну посаду у штатний розпис. При цьому у розпорядженні не зазначено обґрунтування даного рішення та з чим повязані відповідні зміни, у той час, як в управлінні освіти є юрист.

Крім того, у порушення вимог ч.3 ст. 492 КЗпП України відповідач не довів до відома службу зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням професії, спеціальності кваліфікації та розміру оплати праці та не надав відповідних документів про її звільнення, що було підставою зняття її з обліку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначив, що відповідно до положень ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше, ніж за два місяці. При вивільнені працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Однак, в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України при попередженні позивача про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці відповідач не запропонував іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. Згода профспілкового комітету надана в день попередження позивача про наступне звільнення, тобто 03.05.2017.

Суд у своєму рішенні зазначив, що позивача у відповідності до вимог чинного законодавства, повідомлено про звільнення, а також запропонована посада вчителя української мови та літератури, від якої він відмовився. Проте, зазначені висновки суду є помилковими, оскільки, до звільнення, тобто до ознайомлення з наказом про звільнення № 717-к від 15.06.2017, тобто до 27.06.2017 позивачу більш ніхто не запропонував роботу на даному підприємстві та позивач не відмовлявся від запропонованих посад і не відмовлявся підписати пропозицію. Про існування цього документу стало відомо тільки після звільнення, коли на заяву від 18.07.2017 позивачу надано документи для оформлення позову. На пропозиції працевлаштування відсутня дата її оформлення, ким оформлено текст пропонування роботи та відмови від підпису цієї пропозиції, також не зазначено у якому місці та саме ким було зроблено цю пропозицію.

Крім того, у зазначеній пропозиції працевлаштування не зазначено навантаженість вчителя української мови та літератури в школі № 11 та №20 , починаючи з 04.07.2017, у той час як згідно довідки № 299 від 31.07.2017 в.о. директора ЗОШ № 11, ОСОБА_2, адміністрація школи до управління освіти Мелітопольської міської ради дані про вакансію вчителя української мови та літератури станом на 03.07.2017 не надавали, а згідно довідки за № 218 від 28.08.2017 директора Мелітопольської ЗОШ 1-3 ступенів № 20, ОСОБА_3 вбачається, що 29.05.2017 до управління освіти надано інформацію про наявність вакансії вчителя української мови та літератури з щотижневим навантаженням 16 годин на час соціальної відпуски по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, тобто тимчасово. Зазначені довідки знаходяться в матеріалах справи. Проте суд не надав вказаним обставинам належної оцінки, а також не послався у своєму рішенні на зазначені докази, не обґрунтувавши причини їх неприйняття, чим порушив законні права та інтереси позивача.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.03.2019.

Повноважні представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205, п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 11.01.2007 призначена на посаду спеціаліста 1 категорії інспектора шкіл управління освіти Мелітопольської міської ради по переводу з присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як такого, що пройшов за конкурсом, залишивши 9 годин щотижневого навантаження вчителя української мови та літератури ЗНЗ №11 за сумісництвом та прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Наказом № 9/8 від 15.01.2009 управління освіти Мелітопольської міської ради перейменовано в управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Наказом № 96 від 02.03.2009 ОСОБА_1 переведено на посаду провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області та в подальшому присвоювалися чергові ранги посадової особи місцевого самоврядування (а.с. 10-11).

Згідно штатному розпису станом на 01.01.2017 штат апарату управління освіти Мелітопольської міської ради складався з 6 штатних одиниць наступних посад: начальник управління 1, заступник начальника управління освіти -1, заступник начальника управління освіти 1, головний спеціаліст управління освіти 1, провідний спеціаліст управління освіти -1, провідний спеціаліст управління освіти 1 (а.с. 16,89).

У 2017 році відбулися виключення із штатного розпису посад провідного спеціаліста провідного спеціаліста та відповідно до розпорядження Мелітопольського міського голови № 432-к від 14.04.2017 «Про внесення зміни до штатного розпису апарату управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області» було виведено із штатного розпису апарату управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області з 18.04.2017 одну штатну одиницю провідного спеціаліста та введена одна штатна одиниця спеціаліста першої категорії. (а.с. 63,90) та на цю посаду згідно розпорядження міського голови № 448-к від 19.04.2017 з 19.04.2017 переведено провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_4 (а.с. 64).

Згідно штатного розпису станом на 26.05.2017 штат апарату управління освіти Мелітопольської міської ради складався з 6 штатних одиниць наступних посад: начальник управління 1, заступник начальника управління освіти -1, заступник начальника управління освіти 1, головний спеціаліст управління освіти 1, провідний спеціаліст управління освіти -1, спеціаліст 1 категорії управління освіти -1 (а.с. 17,91).

Відповідно до розпорядження Мелітопольського міського голови № 494-к від 27.04.2017 «Про внесення змін до штатного розпису» було виведено зі штатного розпису апарату управляння освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області з 03.07.2017 одну штатну одиницю провідного спеціаліста та введена одна штатна одиниця провідного спеціаліста-юриста.

Згідно штатному розпису станом на 04.07.2017 штат апарату управління освіти Мелітопольської міської ради складався з 6 штатних одиниць наступних посад: начальник управління 1, заступник начальника управління освіти -1, заступник начальника управління освіти 1, головний спеціаліст управління освіти 1, провідний спеціаліст-юрисконсульт управління освіти -1, спеціаліст 1 категорії управління освіти -1 (а.с. 18,92).

03.05.2017 ОСОБА_1 повідомлено про виведення із штатного розпису штатної одиниці провідного спеціаліста, яку остання займала, та введення одної штатної одиниці провідного спеціаліста юрисконсульта у звязку з чим вона підлягає звільненню з посади провідного спеціаліста управління освіти з 03.07.2017 за скороченням штатів згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно для забезпечення працевлаштування запропоновано посаду педагогічного працівника в начальному закладі відповідно до спеціальності (а.с. 58).

03.05.2017 начальник управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області звернувся до голови первинної профспілкової організації управління освіти про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.40 КЗпП України, в якому посилався на те, що у звязку зі зміною організації виробництва і умов праці, відповідно до розпорядження міського голови від 27.04.2017 № 494-к «Про внесення змін до штатного розпису» зі штатного розпису апарату управління освіти виводиться 1 штатна одиниця провідного спеціаліста та вводиться 1 штатна одиниця провідного спеціаліста юрисконсульта, відповідно скорочується посада провідного спеціаліста, яку обіймає ОСОБА_1 Вакантна посада посадової особи органу місцевого самоврядування і управління освіти відсутня. ОСОБА_1 запропоновано посаду вчителя української мови та літератури на 7,5 годин педагогічного навантаження, яку вона додатково обіймає. Для забезпечення працевлаштування ОСОБА_1 після проведення попередньої тарифікації може бути запропоновано посаду педагогічного працівника в іншому навчальному закладі відповідно до спеціалізації (а.с. 57).

03.05.2017 на засіданні первинної профспілкової організації управління освіти Мелітопольської міської організації профспілки працівників освіти і науки України надано згоду на розірвання трудового договору з провідним спеціалістом ОСОБА_1 у звязку із скороченням штатів. При цьому повідомлено, що вакантна посада посадової особи органу місцевого самоврядування і управлінні відсутня, а ОСОБА_1 є можливість запропонувати посаду вчителя української мови та літератури на 7,5 год. педагогічного навантаження в ЗОШ №11, яку та додатково обіймає. Для забезпечення працевлаштування ОСОБА_1 після проведення попередньої тарифікації може бути запропоновано посаду педагогічного працівника в іншому навчальному закладі відповідно до спеціалізації. При цьому, ОСОБА_1 повідомила, що їй пропонують посаду педагогічного працівника, але по стану здоровя їй важко виконувати обовязки педагогічного працівника (а.с. 19,20,59).

З метою забезпечення ОСОБА_1 роботою їй надана пропозиція щодо працевлаштування, а саме запропонована з 04.07.2017 посада вчителя української мови та літератури ЗОШ № 11 та посаду вчителя української мови та літератури ЗОШ № 20, де була відповідна вакансія. Проте, позивачка 27.06.2017 відмовилася від посади вчителя української мови та літератури та відповідну пропозицію не підписала (а.с. 60,62).

Розпорядженням міського голови № 717-к від 15.06.2017 ОСОБА_1 звільнено з 03.07.2017 з посади провідного спеціаліста управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області у звязку з виведенням зі штатного розпису штатної одиниці (а.с. 61).

Відповідно до наказу № 87/1-к від 31.07.2017 ОСОБА_1 звільнена з посади вчителя загальноосвітнього навчального закладу з української мови та літератури Мелітопольської ОСОБА_5 ступенів № 11 за сумісництвом згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 02.08.2017 на підставі її заяви від 31.07.2017 (а.с. 66).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Отже роботодавець при звільненні працівників у звязку зі скороченням чисельності (штату) працівників зобовязаний запропонувати працівникові іншу вакантну посаду у тій же установі одночасно з попередженням про звільнення.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Одночасно законодавцем передбачений певний порядок дій працівника (за його вибором) у разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу в цій же установі.

Вищенаведені обставини справи свідчать, сторонами не спростовано, що в управлінні освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області відбулося скорочення посади, яку обіймав позивач, - тобто скорочення штату (зміна штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами).

При цьому апеляційний суд погоджується з відповідачем, що визначення чисельності працівників та штату працівників є правом роботодавця і додаткового обґрунтування та доведення не потребує.

Також судом встановлено відсутність вакантної посади посадової особи органу місцевого самоврядування в управлінні освіти, внаслідок чого на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України позивачу запропоновано посаду учителя української мови та літератури в ЗОШ з відповідним навантаженням.

Отже, звільнення позивача проведено з дотриманням вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, при цьому роботодавець запропонував позивачу для заміщення усі наявні вакантні посади за відповідною спеціальністю.

Наведеним позивачем доводам на обґрунтування своїх вимог судом першої інстанції надана належна правова оцінка з урахуванням фактичних обставин.

Так, судом першої інстанції правильно визнано безпідставним посилання позивача, що посадові обовязки введеної до штатного розпису посади спеціаліста 1 категорії управління освіти аналогічні з посадовими обовязками посади, яку ОСОБА_1 займала.

Посадова інструкція спеціаліста 1 категорії передбачає обовязки щодо аналізу та оцінки стану забезпечення навчальних закладів компютерною технікою, координації роботи навчальних закладів з питань інформатизації, компютеризації навчальних закладів, впровадження та використання електронних освітніх ресурсів, виконання функцій адміністрування сайтів управління освіти та методичного кабінету управління освіти, відповідальності за актуальність та достовірність інформації на сайті управління освіти, за передачу інформаційних матеріалів на електронні ресурси Департаменту освіти і науки Запорізької облдержадміністрації та відповідних відділів виконкому, забезпечення технічного супроводу засідань, нарад, колегій тощо, що не входило в посадові обовязки провідного спеціаліста управління освіти (а.с. 93-94).

Стосовно доводів позивача про її необізнаність з існуванням письмового повідомлення щодо працевлаштування від 27.06.2017, суд першої інстанції вірно встановив, що згідно пропозиції про працевлаштування, позивач відмовилася від посади вчителя української мови та літератури, пропозицію в присутності інших посадових осіб не підписано (а.с. 60), позивачем подано заяву на імя начальника управління освіти про видачу документів, в переліку яких зазначено і повідомлення про працевлаштування від 27.06.2017 (а.с.150). Та обставина, що в пропозиції про працевлаштування не зазначено навантаження, не є підставою вважати, що позивачу не запропонована робота вчителя відповідно до її спеціалізації.

Посилання позивача, що згода профспілки на звільнення не має юридичного значення, оскільки розглядалося подання начальника управління освіти та порушені строки звільнення, яке відбулося через два місяці після отримання згоди на звільнення первісної профспілкової організації, також є безпідставними.

Питання про звернення до профспілкового органу для отримання згоди на звільнення було вирішено у відповідності до вимог ч.9 ст.43 КЗпП України, і справа по суті розглянута після одержання відповідної згоди профспілкового комітету Первинної профспілкової організації управління освіти Працівників освіти і науки України на звільнення позивача з посади. Доводи позивача, що на засіданні профспілки 03.05.2017 не вівся протокол, спростовуються копією протоколу засідання профспілкового комітету від 03.05.2017 № 21 (а.с. 59).

Також в обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на відповідь адміністрації ЗОШ № 11, що до управління освіти не надавалися станом на 03.07.2017 дані про вакансію вчителя української мови та літератури, проте, встановлено, що ОСОБА_1 обіймала посаду вчителя української мови та літератури в ЗОШ № 11 за сумісництвом по час її звільнення за ст. 38 КЗпП України, тобто до 02.08.2017, а тому станом на 03.07.2017 ця посада не була вакантною.

Позивачем особисто ініційовано звільнення з посади вчителя української мови та літератури ЗОШ №11, яка займана за сумісництвом, наказ про звільнення (а.с. 144) не оскаржено, а отже є безпідставні посилання на те, що заяву про припинення викладацької діяльності позивачем надано за проханням керівництва.

Відповідно до вимог наведеної вище ч.3 ст. 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган доводить до відома державну службу зайнятості населення про заплановане вивільнення працівників тільки в разі якщо вивільнення є масовим. Оскільки в даному випадку вивільнення позивача не відноситься до масового вивільнення з ініціативи роботодавця, передбаченого ст.48 Закону України «Про зайнятість населення», відповідач не повинен був повідомляти державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівника.

Таким чином, посилання позивача, що відповідач в порушення вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України не довів до відома державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівника та не надав відповідних документів про звільнення, у звязку з чим позивача знято з обліку безробітної у Мелітопольському центрі зайнятості (а.с. 142), є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року у справі № 320/5466/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко