Справа № 0640/4568/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 0640/4568/18

11 квітня 2019 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М., розглянувши заяву судді Моніча Б.С. про самовідвід у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління національної поліції в Житомирській області, Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу №15 від 13.09.2018, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року сформовано склад колегії суддів для розгляду зазначеної справи: суддя-доповідач Моніч Б.С., судді Охрімчук І.Г., Капустинський М.М.

До початку розгляду справи, суддею-доповідачем Монічом Б.С. подано заяву про самовідвід на підставі ст.36 КАС України.

Обставини, що зумовили заявлення самовідводу полягають в тому, що його рідна сестра працює на посаді заступника начальника управління - начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, а тому будь-яке рішення, ухвалене суддею у цій справі буде виглядати неупередженим.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року в адміністративній справі №0640/4568/18 визнано необґрунтованим заявлений самовідвід судді Моніча Б.С.

Водночас, судом апеляційної інстанції зупинено провадження у справі до вирішення питання про самовідвід суддею, що визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 31 КАС України.

Справу №0640/4568/18 передано для вирішення питання про відвід, судді, що визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 ст.40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З наявних матеріалів справи не вбачається необхідності у розгляді заяви про самовідвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а тому в силу положень ст. 40 КАС України заява судді Моніча Б.С. підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про самовідвід судді Моніча Б.С. у адміністративній справі №0640/4568/18, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених п. 3 ч. 5 ст. 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Водночас, суд який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним".

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі.

Обставина, на яку покликається суддя Моніч Б.С. у поданій заяві про самовідвід, на переконання суду, не є такою, що може викликати сумнів у його неупередженості, а тому, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні заяви про відвід судді.

Як свідчать матеріали справи, заява про самовідвід судді Моніча Б.С. ґрунтується виключно на доводах про існування родинних зв'язків з заступником начальника управління - начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, яка є рідною сестрою судді, а тому будь-яке рішення, ухвалене ним у цій справі буде виглядати неупередженим.

Зазначена обставина не може слугувати підставою для самовідведення судді як такого, що викликає сумнів у його об'єктивності та неупередженості, оскільки є лише суб'єктивним припущеннями заявника.

Крім того, доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Моніча Б.С. в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про самовідвід не встановлено.

В самій же заяві про самовідвід суддя Моніч В.С. зазначив про відсутність будь-якої особистої зацікавленості у вирішенні цієї справи на користь будь-яких осіб, а відвід заявляє виключно з метою, щоб у стороннього спостерігача не виникло сумнівів у його неупередженості.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність переконливих доказів, що у цій справі достатньо ознак, які б давали підстави вважати, що суддя Моніч Б.С. може проявити особисту упередженість або допустити порушення норм чинного законодавства та Кодексу суддівської етики.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Також, необхідно зазначити, що не є підставами для відводу (самовідводу) суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Жодних інших підстав для відводу судді Моніча Б.С. від розгляду даної справи, передбачених статтями 36, 37 КАС України, не зазначено.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

За приписами п.п. 15.4 п. 15 Розділ VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:

- до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше ніж три місяці з дня набрання ним чинності - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

- після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, визначеними цією редакцією Кодексу.

Суддя Моніч Б.С. не мав можливості здійснювати будь-який вплив на автоматизований розподіл даної судової справи між суддями, враховуючи, що визначення складу суду для розгляду справи здійснено за принципом випадковості і будь-яких порушень порядку такого визначення не встановлено.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви про самовідвід судді Моніча Б.С., суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, оскільки не містить об'єктивної підстави для цього, яка б до того ж відповідала приписам статті 36 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого суддею Монічем Б.С. самовідводу, а тому подана ним заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 242 КАС України, КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви щодо самовідводу судді Моніча Б.С. по справі №0640/4568/18, відмовити.

Передати справу №0640/4568/18 для подальшого розгляду у складі колегії суддів, визначених Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2019 року: головуючого судді - Моніча Б.С., суддів - Охрімчук І.Г., Капустинського М.М., по справі №0640/4568/18.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана: 12.04.2019

Суддя-доповідач Мельник-Томенко Ж. М.