Справа № 1340/4160/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2464/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представників позивача Бордюка М.Й., Ковальчука М.І., Ковальчука І.Г.,

представників відповідача Матвіяса Т.М., Макуха О.С.,

представників третьої особи Калиш О.І., Мелешка М.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Белзької міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Релігійної організації "Релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Перенесення Мощей святителя Миколая у м. Белз Сокальського району Львівської області" до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі міськрайонного управління у Сокальському районі та м. Червоноград та третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - заклад культури - Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Мричко Н.І.,

час ухвалення рішення - 26.12.2018 року, 16:39 год.,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 05.01.2019 року,

в с т а н о в и в :

Релігійна організація "Релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Перенесення Мощей святителя Миколая у м. Белз Сокальського району Львівської області" звернулося до суду із адміністративним позовом до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області в особі міськрайонного управління у Сокальському районі та м. Червоноград, заклад культури - Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, яка полягає у неприйнятті рішення за заявою Релігійної організації "Релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Перенесення Мощей святителя Миколая у м. Белз Сокальського району Львівської області" від 13.03.2018 "щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,68 га, за адресою: вул. Грушевського, 6 "б" м. Белз Сокальського району Львівської області (для обслуговування будівлі церкви та інших будівель та споруд, що є її приналежностями). Зобов'язано Белзьку міську раду Сокальського району Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву Релігійної організації "Релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Перенесення Мощей святителя Миколая у м. Белз Сокальського району Львівської області" від 13.03.2018 "щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,68 га, за адресою: вул. Грушевського, 6 "б" м. Белз Сокальського району Львівської області (для обслуговування будівлі церкви та інших будівель та споруд, що є її приналежностями) та прийняти рішення відповідно до частини 3 статті 123 Земельного Кодексу України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Белзька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заява Позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) двічі ставилася на голосування. За результатами голосування рішення відхилено, оскільки не набрало необхідної кількості голосів. Зазначено, що депутати є вільними у своєму волевиявленні, а тому таких не можливо примусити голосувати за прийняття того чи іншого рішення. Додатково вказує на те, що позовні вимоги Позивача спрямовані на примушування Відповідача прийняти вигідне Позивачу рішення, що є порушенням дискреційних прав Відповідача. Крім того, на спірній земельній ділянці знаходяться памятки культурної спадщини національного та місцевого значення, дана ділянка відноситься до земель державної власності, якими вони не розпоряджаються. Більше того, на думку апелянта, в силу положень абз.2 ч.3 ст.118 ЗК України, позивач вправі був без дозволу відповідача замовити розроблення документації із землеустрою.

Представники відповідача та представники третіх осіб в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час і місце слухання справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що 13.03.2018 Позивач звернувся до Відповідача із заявою "щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з вказаною заявою, Позивач просив надати дозвіл Релігійній організації "Релігійна громада Української православної церкви Київського патріархату парафії Перенесення Мощей святителя Миколая у м. Белз Сокальського району Львівської області" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,68 га, що знаходиться у м. Белзі Сокальського району Львівської області по вул. Грушевського, 6 "б" для обслуговування будівлі церкви та інших будівель і споруд, що є її приналежностями, необхідних для забезпечення їх діяльності (арк. справи 29-30).

Відповідно до витягу з протоколу засідання 30 сесії 7 скликання Белзської міської ради від 14.05.2018, при розгляді заяви Позивача "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м. Белз по вул. Грушевського, 6 "б" рішення не прийнято (арк. справи 34-37).

27.06.2018 повторно відхилено проект рішення "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м. Белз по вул. Грушевського, 6 "б" (арк. справи 40-41).

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду вважати, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у місячний термін з моменту подання відповідного клопотання.

Колегія суддів зазначає, що 13.03.2018 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

14.05.2018 на 30 сесії 7 скликання Белзької міської ради Сокальського району Львівської області щодо розгляду проекту рішення "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м. Белз по вул. Грушевського, 6 "б" рішення не прийнято.

Згідно з витягу з протоколу 30 сесії 7 скликання Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, встановлено результати голосування: "За" - 7, "Проти" - 3, "Утримались" - 3, "Не голосували" - 0. Рішення відхилено.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що неприйняття одного з рішень, визначених статтею 123 ЗК України за клопотанням Позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м. Белз по вул. Грушевського, 6 "б", є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що протиправна бездіяльність Відповідача полягає у неприйнятті ним відповідного рішення за заявою Позивача від 13.03.2018 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м. Белз по вул. Грушевського, 6 "б". За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що для захисту порушених прав Позивача слід визнати бездіяльність Відповідача протиправною та зобов'язати такого повторно розглянути вказану заяву із прийняттям рішення відповідно до частини 3 статті 123 ЗК України.

Додатково колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель, якими Белзька міська рада не розпоряджається, а наявність на спірній земельній ділянці пам'яток культурної спадщини національного та місцевого значення не є підставою в даному випадку для відмови в належному розгляді клопотання позивача і прийняття щодо клопотання одного з рішень, передбаченого ст.123 ЗК України.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Белзької міської ради слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Белзької міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 1340/4160/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.