Справа № 340/679/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/679/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Я.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, )

відповідач: Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7)

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області) звернулося до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (надалі - УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 04.03.2019 року №58346236 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Позов мотивовано тим, що у провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження №ВП 58346236 з примусового виконання виконавчого листа №1140/2183/18, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. У цьому виконавчому провадженні позивач як боржник повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення суду, посилаючись на те, що він не є розпорядником земельної ділянки, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо якої його зобов'язано надати. Однак, 04.03.2019 року державний виконавець протиправно виніс спірну постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання без поважних причин рішення в установлений державним виконавцем строк. Позивач стверджує, що ним вжито необхідні заходи по виконанню рішення суду, а спірну постанову державним виконавцем винесено з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому просить суд визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою судді від 27.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за цим позовом, у порядку статті 287 КАС України призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №58346236 позивача як боржника зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Державний виконавець, переривши виконання рішення, установив, що боржником рішення не виконано без поважних причин, що і стало підставою для накладення на нього штрафу, передбаченого статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". Доводячи правомірність спірної постанови, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 09.04.2018 року учасники справи не з'явилися, їх неприбуття відповідно до частини 3 статті 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена в листі №С-15245/0-4957/0/17-18 від 24.07.2018 року, у надані йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати йому такий дозвіл.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року у справі №1140/2183/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена в листі №С-15245/0-4957/0/17-18 від 24.07.2018 року, у надані йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (клопотання від 21.07.2017 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с. 77 - 83)

За апеляційною скаргою ОСОБА_1 постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 року вказане судове рішення скасовано в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (клопотання від 21.07.2017 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду та в цій частині прийнято нову постанову. Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року у цій справі залишено без змін (а.с. 83 - 86). Вказана постанова суду набрала законної сили 10.01.2019 року.

На виконання цього судового рішення 07.02.2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1140/2183/18 про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. (а.с. 62)

Виконавчий лист №1140/2183/18 у лютому 2019 року пред'явлений представником стягувача ОСОБА_1 для виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. (а.с. 61)

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 12.02.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58346236 з виконання цього виконавчого листа та зобов'язано боржника - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області - виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. (а.с. 64)

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області отримало цю постанову 15.02.2019 року та листом від 25.02.2019 року повідомило державного виконавця, що ним направлено лист до Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про необхідність виконання судового рішення у справі №1140/2183/18. З цих підстав ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області просило про відкладення виконавчого провадження для фактичного виконання рішення суду та надання відповідної інформації. (а.с. 65 - 68)

Начальник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області листом №2475 від 04.03.2019 року відмовив боржнику у відкладенні проведення виконавчих дій. (а.с. 69)

Державний виконавець, перевіривши виконання рішення боржником, 04.03.2019 року винесла постанову про накладення штрафу, якою на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, накладено на боржника - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області - штраф у розмірі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено його про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. (а.с. 71 - 72)

Не погодившись з цією постановою, позивач 14.03.2019 року звернуся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що за статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

У статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Водночас, згідно з частиною 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" установлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Згідно з цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Суд зазначає, що в розумінні статей 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження" поважними причинами невиконання божником рішення, за яким його зобов'язано вчинити певні дії, можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій, до виконання яких він зобов'язаний відповідним рішенням, та підтверджені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник у виконавчому провадженні ВП №58346236 - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області - не виконав рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем. Натомість, 25.02.2019 року листом повідомив державного виконавця про обставини, що, на його думку, перешкоджають проведенню виконавчих дій. Вказував, що рішення суду про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства має бути виконане Липнязькою сільською радою як розпорядником обраної ОСОБА_1 земельної ділянки. На підтвердження цих обставин надав копію державного акта про право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №28, виданого 16.06.1997 року колективному сільськогосподарському підприємству "Нива". (а.с. 65 - 68)

Суд зазначає, що наведені позивачем обставини не могли бути підставами для відкладення виконавчих дій, оскільки ними відповідно до статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" можуть бути лише ті обставини, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом.

Як установив суд, позивач, стверджуючи про неможливість виконання ним рішення суду з поважних причин, посилається на те, що на час винесення цього рішення він вже не мав повноважень розпоряджатися земельною ділянкою, оскільки вона перебуває у комунальній власності Липнязької сільської ради відповідно до пункту 21 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII від 10.07.2018 року, який набрав чинності 01.01.2019 року).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII від 10.07.2018 року, який набрав чинності 01.01.2019 року, розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: "21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

Однак суд зауважує, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 року у справі №1140/2183/18, якою ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області зобов'язано надати громадянину ОСОБА_1 дозвіл не розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прийнята після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII від 10.07.2018 року.

Як передбачено частиною 4 статті 245 КАС України, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення у справі №1140/2183/18, прийшов до висновку, що порушення прав позивача ОСОБА_1 при розгляді його заяви про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою є системними, що вказує на необхідність забезпечення більш ефективного способу захисту його порушених прав, а тому прийняв нову постанову, якою зобов'язав відповідача - ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області - надати позивачу ОСОБА_1 відповідний дозвіл.

ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області погодилося з цим рішенням суду, у касаційному порядку його не оскаржувало.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Тож у даних правовідносинах судове рішення є належною та достатньою підставою для виконання відповідачем як суб'єктом землеустрою своїх повноважень у сфері забезпечення здійснення землеустрою, зокрема щодо надання громадянину, який звернувся у встановленому законом порядку, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність.

Також судом установлено, що в адміністративній справі №1140/2183/18 ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області зверталося до суду із заявами про визнання виконавчого листа, виданого 07.02.2019 року, таким, що не підлягає виконанню, а також про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що його обов'язок як боржника відсутній, позаяк земельна ділянка з 01.01.2019 року вважається власністю територіальної громади, на території якої вона розташована, а ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області не є її розпорядником.

Проте ухвалами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року та від 22.03.2019 року у задоволенні заяв ГУ Держгеокадстру у Кіровоградській області відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю. Вказані ухвала заявником в апеляційному порядку не оскаржувалися (а.с. 87 - 91)

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції").

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивач як боржник у виконавчому провадженні без поважних причин не виконав судове рішення, яким його зобов'язано вчинити певні дії - надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Наведені позивачем причини невиконання цього рішення суду є неповажними, оскільки вони не свідчать про наявність обставин, що унеможливлюють виконання такого рішення у спосіб, встановлений судом.

Оскаржена постанова про накладення штрафу від 04.03.2019 року винесена державним виконавцем в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. Тому у задоволенні позову про її скасування слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позову, підстави для стягнення на його користь понесених ним судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ) до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 10-денний строк, установлений статтею 287 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш