Справа № 560/4156/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4156/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

09 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника апелянта: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року (рішення прийнято у м. Хмельницькому, повний текст рішення складено 15.02.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог, рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.11.2018 №, податкове повідомлення - рішення від 22.11.2018 № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2018 №.

2. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки викладені в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, а вказані податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 позовні вимоги задоволено.

4. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 22.11.2018 № , № , вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2018 № .

5. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, податковим органом помилково вирахувано чистий оподаткований дохід, як різницю між документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця, та загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі), а положення Податкового кодексу України не містить вимог чи заборон, про те, що у разі коли документально підтверджені витрати перевищують загальний оподатковуваний дохід, то такі витрати є чистим оподаткованим доходом, та є об'єктом оподаткування, у зв'язку з цим прийняті Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області податкові повідомлення-рішення від 22.11.2018 № , № , вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2018 № є протиправними та підлягають скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

6. У апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи рішення в даній адміністративній справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до винесення незаконного судового рішення, отже просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

7. Скаржник вказав, що зроблений в мотивувальній частині рішення, а саме: «... відповідач не зазначає в акті перевірки, які саме витрати завищено та не враховуються ним, вказуючи в акті перевірки, що це інші витрати пов'язані з виконанням робіт, наданням послуг», тобто, суд встановив, що витрати які є неоплаченими у зв'язку із недостатністю коштів від отриманого прибутку при здійсненні господарської діяльності протягом календарного року, позивач відніс до складу інших витрат.

8. Разом із тим, суд зазначає, що «... судом встановлено, що позивачем оплачено інші витрати, зокрема, щодо надання послуг оренди приміщень згідно вказаних договорів оренди, за рахунок власних заощаджень, як фізичної особи», при цьому судом зроблено висновок, що власні заощадження у фізичної особи підприємця є наявні у зв'язку із « ... здійсненням підприємницької діяльності з 2010 року та отримання від неї прибутку. Крім того, ОСОБА_4, як фізична особа ймовірно мала власні заощадження...». Тобто, обґрунтування мотивувальної частини зроблені судом першої інстанції на припущеннях, що суперечить вимогам процесуального права.

9. При цьому, як належний та допустимий доказ, судом взято до уваги надану позивачем копію книги обліку доходів та витрат за 2011 рік, що велася платниками єдиного податку. При цьому, судом зроблено висновок «... що лише в 2011 році ФОП ОСОБА_4, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування отримала доходу в розмірі 462469,00 грн.»

10. Однак, зазначений висновок суду є помилковим, оскільки в 2011 році позивачем в Книзі форми 10 відображено не суму отриманого доходу, а суму виручки за звітний рік, що не є сумою чистого доходу.

11. Судом з наведених обставин справи зроблено наступний висновок: «Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4, як фізична особа, мала відповідні власні заощадження, отримані в ході провадження підприємницької діяльності, тому на думку суду використала власні кошти, як фізична особа, для оплати орендованих приміщень у 2016-2017 році, що використовувалися ФОП ОСОБА_4 у зв'язку з неможливістю здійснити таку оплату з коштів отриманих від підприємницької діяльності».

12. Зробивши зазначений висновок судом не дотримано норми матеріального права, а саме: вимоги п. 177.1 п. 177.2 ст. 177 ПКУ, де передбачено, що об'єктом оподаткування є доходи та документально підтверджені витрати, що позивачем здійснено протягом календарного року від провадження господарської діяльності.

13 Також скаржник вказав, що судом першої інстанції не надано об'єктивної оцінки та не спростовано пояснення відповідача щодо залучення власних коштів у здійсненні господарської діяльності та надано копії податкових декларацій, що подавалися позивачем за 2012-2015 роки.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14. Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №2717 від 19.09.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4.

15. За результатом проведеної перевірки складено Акт № 1589/22-01-13-03/НОМЕР_4 від 29.10.2018 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017".

16. Під час перевірки виявлено, що позивачем завищено загальну суму оподатковуваного доходу на суму 60123,17 грн, в т.ч. за 2016 рік на 26391,33 грн, за 2017 рік на 33731,84 грн у зв'язку із завищенням вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, в розмірі 287222,69 грн. в т.ч. в 2016 рік - 167755,72 грн, в 2017 року - 119466,97 грн, чим порушено вимоги п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

17. Відповідно до первинних документів, що надано до перевірки та інформації, що міститься в базі даних ДФС України, відповідачем встановлено наступне.

18. У період з 01.01.2016 по 31.12.2017 позивач здійснювала роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.73) та роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів (КВЕД 45.32).

19. Відповідно до документів, що надані до перевірки контролюючим органом встановлено, що позивач здійснює свою діяльність за адресою вул. Жовтнева 12/5, смт Віньківці, Хмельницька обл. (договір оренди приміщення від 01.01.2016 та 01.01.2017 № 1, укладений із ФОП ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_5) та за адресою вул. Заславська 81, смт Віньківці, Хмельницька обл. (договір оренди від 01.01.2016 та 01.01.2017 № 2, укладений із ФОП ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_5).

20. Перевіркою також встановлено, що ФОП у своїй діяльності використовує належним чином зареєстрований Реєстратор розрахункових операцій (надалі - РРО) MINI-500.02ME, фіскальний № , заводський № ПБ57521257, місце використання РРО - Аптека, вул. Жовтнева 12/5, смт Віньківці, Хмельницька обл.

21. Перевіркою встановлено, що позивач проводить розрахунки, як через РРО, так і через розрахункові розрахунки, які відкриті у відділеннях Хмельницької філії ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК", про що належним чином повідомлено податковий орган за місцем обліку.

22. Перевіркою, також встановлено, що облік доходів і витрат позивачем ведеться в книзі обліку доходів та витрат, ведення якої передбачено вимогами п. 177.10 ст. 177 ПКУ, форма та порядок введення книги затверджено відповідно до "Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність", затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218.

23. Розрахункові операції, що проводяться через РРО за підсумками дня відображаються в книзі обліку розрахункових операцій, порядок ведення якої передбачено Порядком реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року № 547 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 липня 2016 року за № 920/29050 (попередня редакція затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 19 вересня 2013 року за № 1616/24148 "Про затвердження нормативно-правових актів щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій").

24. Перевіркою також встановлено, що позивачем до контролюючого органу подавалися податкові декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік від 06.02.2018 та за 2016 рік від 06.02.2017.

25. Проаналізувавши інформацію, що міститься в податкових деклараціях встановлено наступне.

26. Відповідно до додатку 2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік позивачем задекларовано наступну інформацію: сума одержаного доходу 2961146,15 грн, вартість документально підтверджених витрат складає 2891027,04 грн, сума чистого оподатковуваного доходу становить 70119,11 грн.

27. Відповідно до додатку 2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік позивачем задекларовано наступну інформацію: сума одержаною доходу 2541721,90 грн., вартість документально підтверджених витрат складає 2458447,76 грн, сума чистого оподатковуваного доходу - становить 83274,14 грн.

28. Проаналізувавши первинні документи, що надані до перевірки, та інформацію, що відображена в книзі обліку доходів і витрат відповідачем встановлено, що позивачем завищено загальний оподатковуваний дохід на 60123,17 грн, в т.ч. за 2016 рік на 26391,33 грн, за 2017 рік на 33731,84 грн та завищено вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, на суму 287222,69 грн, в т.ч. в 2016 році - 167755,72 грн. в 2017 році - 119466,97 грн.

29. Даний висновок зроблено з наступного.

30. Згідно денних Z-звітів, періодичних скорочених звітів РРО, виписок банку з розрахункових рахунків за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, сума одержаного доходу складає 5442744,88 грн, в тому числі 2016 рік - 2515330,57 грн 2017 рік - 2927414,31 грн.

31. Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 ПКУ завищено загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій та не грошовій формі) на суму 60123,17 грн, в т.ч. за 2016 рік на 26391,33 грн, за 2017 рік на 33731,84 грн.

32. Досліджуючи документально підтверджені витрати позивача, відповідачем встановлено наступне.

33. Відповідно до даних Книги обліку доходів і витрат, сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг), складає в 2016 році 2393967,58 грн, в 2017 році - 2643237,49 грн, разом - 5037205,07 грн.

34. Згідно з відомостями на нарахування та виплату заробітної плати працівникам, виплачено заробітної плати найманим особам в 2016 році - 37381,17 грн, в 2017 році - 115892,09 грн, разом - 153273,26 грн. Перераховано до бюджету, відповідно до платіжних доручень, податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати в 2016 році - 4542,31 грн, в 2017 році - 22155,05 грн, разом - 26697,36 грн; військового збору із заробітної плати в 2016 році - 643,01 грн, в 2017 році - 1870,25 грн, разом - 2513,26 грн; єдиного внеску в 2016 році - 9215,22 грн, в 2017 році - 26646,40 грн, разом - 35861,62 грн. Отже, витрати на оплату праці найманих осіб в 2016 році становлять - 51781,71 грн, в 2017 році - 166563,79 грн, разом - 218345,50 грн.

35. ФОП ОСОБА_4 отримано доходу (згідно денних Z-звітів, періодичних скорочених звітів РРО, виписок банку з розрахункових рахунків) всього в розмірі 5442744,88 грн (2016 рік - 2515330,57 грн, 2017 рік - 2927414,31 грн). При цьому, оплачено витрат на придбання ТМЦ та виплату заробітної плати з відрахуваннями (згідно виписок банку з розрахункових рахунків, платіжних доручень, відомостей на нарахування та виплату заробітної плати працівникам) в розмірі 5255550,57 грн (2016 року - 2445749,29 грн, 2017 рік - 2809801,28 грн).

36. Отже, за висновками контролюючого органу, залишок отриманого доходу (після оплати вартості ТМЦ та виплати заробітної плати найманим працівникам з відрахуваннями) складає 187194,31 грн, в т.ч. 2016 рік - 69581,28 грн, 2017 рік - 117613,03 грн. При цьому, в деклараціях про майновий стан та доходи відображено вартість інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг всього 474417,00 грн, в т.ч. 2016 рік - 237337,00 грн, 2017 рік - 237080,00 грн.

37. Враховуючи викладене, не оплачені інші витрати складають 287222,69 грн, в т.ч. 2016 рік - 167755,72 грн, 2017 рік - 119466,97 грн.

38. Отже, за висновками контролюючого органу, платником в порушення ч. 1 п. 3 розділу IV наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи" від 02.10.2015 № 859, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1298/27743, ч. 5. ч. 6. ч. 8 п. 6 наказу Міністерства доходів і зборів "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" від 16.09.2013 №481, затвердженого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218, п. 177.4. п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями завищено вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю (вартість інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг), відображених в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у розмірі 167755,72 грн, за 2017 рік - 119466,97 грн, разом 287222.69 грн.

39. У результаті цих порушень позивачем занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в розмірі 40877,91 грн. в т.ч. за 2016 рік -25445,59 грн, за 2017 рік - 15432,32 грн.

40. На підставі встановлених та зазначених порушень податкового законодавства, виявлених в ході проведення перевірки позивача, відповідачем прийняті:

податкове повідомлення - рішення від 22.11.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 61316, 87 грн (40877,91 грн податкове зобов'язання, 20438,96 грн - штрафні санкції);

податкове повідомлення - рішення від 22.11.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Військовий збір в сумі 4258,11 грн (3406,49 грн - податкове зобов'язання, 851,62 грн штрафні санкції);

вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати Єдиного внеску в сумі 49961,93 грн;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахований відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 22.11.2018 №, яким позивачу за наслідками донарахованого Єдиного внеску в сумі 49961,93 грн застосовані штрафні санкції в розмірі 8106,21 грн;

41. Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу, зробленими відповідачем за результатами проведення перевірки, та прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, а також вимогою про сплату боргу (недоїмки) і рішенням про застосування штрафних санкцій, у зв'язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

42. Позивач зазначив, що податковий орган чистий оподаткований дохід визначив власним способом, як різницю між документально підтвердженими витратами пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця та загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі). Однак Податковий кодекс України не містить вимог, про те, що у разі коли документально підтверджені витрати перевищують загальний оподатковуваний дохід, то такі витрати є чистим оподаткованим доходом та є об'єктом оподаткування. Тобто, якщо при обчислені чистого оподатковуваного доходу отримуємо від'ємне значення, то чистий дохід відсутній, а відповідно відсутній об'єкт оподаткування та підстави для збільшення податкових зобов'язань.

43. Відповідач вказав, що відповідно до інформації, що знаходиться в базі даних ДФС України, вбачається, що починаючи з 2011 року ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа - підприємець та отримувала доходи виключно від підприємницької діяльності. Будь - яких інших доходів, що є базою оподаткування в розумінні статті 164 ПКУ (спадщина, дарування, заробітна плата та ін..) протягом зазначеного проміжку часу ОСОБА_4 не отримувала, оскільки відсутні відомості в Єдиному Державному реєстрі фізичних осіб.

44. Проаналізувавши інформацію, що міститься в базі даних ДФС України, а саме податкову звітність фізичної особи - підприємця, що подана до податкового органу за місцем реєстрації, а саме: податкову декларацію про майновий стан та доходи із Додатком 5 до Декларації за 2012 рік, податкову декларацію про майновий стан та доходи із Додатком 5 до Декларації за 2013 рік, податкову декларацію про майновий стан та доходи із Додатком 5 до Декларації за 2014 рік, податкову декларацію про майновий стан та доходи із Додатком 5 до Декларації за 2015 рік, вбачається, що залишок сум чистого доходу підприємця, після сплати усіх податків становить у 2012 році - 1334,46 грн., у 2013 році - 114,70 грн., у 2014 році - 44889,22 грн., у 2015 році 34543,36 грн. Загальна сума отриманого доходу за 2012 - 2015 роки становить 80652,34 грн.

45. Крім того, відповідно до вимог пп. 177.11 ст. 177 ПКУ передбачено, що фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

46. Проаналізувавши інформацію, що міститься в розділі II Декларацій за попередні роки, які подані до контролюючого органу, встановлено, що такі доходи відсутні.

47. Таким чином, на думку відповідача, оскільки неоплачені витрати позивача за 2016 та 2017 роки становлять 287222,69 грн., то сума отриманого чистого доходу за попередні роки у розмірі 80652,34 грн. не може погасити суму витрат, що зазначено позивачем.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

48. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

49. За містом пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто річниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

50. Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних і отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включаються вартість сировини, матеріалів, товарів, щo утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена зa домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством: суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця: інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково - касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

51. Згідно з пунктом 2 статті 3 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються наданих бухгалтерського обліку.

52. Частиною 1 статті 9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

53. Згідно з пунктом 16.1. підрозділу 10. розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

54. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеною підпунктом 1.2 цього пункту. Отже об'єктом оподаткування військового збору є чистий оподатковуваний дохід.

55. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 4 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі, ті які обрали спрощену систему оподаткування.

56. Частиною 2 статті 7 цього Закону передбачено, що базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених в частині 4 пункту 1 статті 4 Закону є сума доходу (прибутку), отриманого від здійснення господарської діяльності, що обкладається податком на доходи фізичних осіб.

57. Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

58. За змістом підпункту 14.1.7 статті 14, підпункту 17.1.7 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на оскарження рішень контролюючих органів в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

59. Відповідач вважає, що залишок отриманого доходу позивача (після оплати вартості ТМЦ та виплати заробітної плати з відрахуваннями) складає 187194,31 грн (2016 рік - 69581,28 грн 2017 рік - 117613,03 грн). При цьому, в деклараціях про майновий стан та доходи відображено вартість інших витрат включаючи вартість виконаних робіт наданих послуг всього - 474417 грн (2016 рік - 237337 грн, 2017 рік - 237080 грн).

60. Отже, на думку відповідача, неоплачені позивачем інші виграти складають 287222,69 грн (2016 року - 167755,72 грн, 2017 року - 119466,97 грн).

61. До такого висновку податковий орган дійшов у зв'язку з тим, що за його підрахунками витрати перевищили суму загального оподатковуваного доходу. Тому, завищені витрати податковий орган відніс до чистого оподатковуваного доходу та відповідно донарахував податок на доходи фізичних осіб зі штрафними санкціями, військовий збір зі штрафними санкціями, єдиний внесок та штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

62. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи договорів оренди приміщення №1 від 01.01.2016, №2 від 01.01.2016, №1 від 01.01.2017 та №2 від 01.01.2017 позивач у своїй підприємницькій діяльності використовує орендовані приміщення, які знаходяться за адресою: вул. Жовтнева 12/5, смт Віньківці, Хмельницька обл. (договір оренди приміщення від 01.01.2016 та 01.01.2017 № 1, укладений із ФОП ОСОБА_6) та за адресою вул. Заславська 81, смт Віньківці, Хмельницька обл. (договір оренди від 01.01.2016 та 01.01.2017 № 2, укладений із ФОП ОСОБА_6).

63. Відповідно до вказаних договорів оренди приміщень, загальна сума орендної плати за місяць складає 19500,00 грн, а за перевіряємий період (2016-2017р.р.) становить 468000,00 грн.

64. Як встановлено судом, в 2016-2017 роках позивачем оплачено інші витрати, зокрема, щодо наданих послуг оренди приміщень згідно вказаних договорів, за рахунок власних заощаджень, як фізичної особи.

65. Оплата наданих послуг оренди підтверджується актами та квитанціями до прибуткових касових ордерів, які містяться в матеріалах справи.

66. Таким чином, сума відображених в деклараціях витрат підтверджена позивачем документально.

67. При цьому, позивач стверджує, що зазначені вище витрати з оренди приміщень понесені за рахунок власних коштів, які належали їй, як фізичній особі.

68. Тобто, оскільки загальний оподатковуваний дохід за період 2016-2017 року був недостатній, щоб покрити всі виграти від підприємницької діяльності, ОСОБА_4 використала власні кошти фізичної особи.

69. Відповідно, зазначені витрати внесені до даних Книги обліку доходів і втрат ФОП ОСОБА_4, відтак податковий орган чистий оподаткований дохід визначив власним способом, як різницю між документально підтвердженими витратами пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця та загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі).

70. Однак Податковий кодекс України не містить вимог, про те, що у разі коли документально підтверджені витрати перевищують загальний оподатковуваний дохід, то такі витрати є чистим оподаткованим доходом та є об'єктом оподаткування.

71. Колегія суддів наголошує, що положеннями Податкового кодексу України та іншими нормами чинного законодавства України не забороняється використання та залучення у підприємницькій діяльності власних коштів фізичної особи-підприємця.

72. Таким чином, якщо при обчислені чистого оподатковуваного доходу виходить від'ємне значення, то відповідно це вказує на відсутність чистого доходу, а відтак і на відсутність об'єкту оподаткування та відповідно підстав для збільшення податкових зобов'язань.

73. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом безпідставно нараховано позивачу податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі - 61316,87 грн, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 22.11.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

74. Також правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 61316,87 грн нараховано позивачу неправомірно, то безпідставними є податкове повідомленням-рішення від 22.11.2018 № про нарахування позивачу військового збору в сумі 4258,11 грн, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати Єдиного внеску в сумі 49961,93 грн, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2018 №, яким позивачу за наслідками донарахованого Єдиного внеску в сумі 49961,93 грн застосовані штрафні санкції в розмірі 8106,21 грн.

75. Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

76. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

77. При цьому, відповідач доказів на спростування вищенаведених обставин, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не надав.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

78. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

79. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

80. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

81. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

82. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

83. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 квітня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.