Справа № 805/211/17-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2019 року

Київ

справа №805/211/17-а

адміністративне провадження №К/9901/35125/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» (далі - ПАТ) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року (суддя Голошивець І.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року (судді Гаврищук Т.Г., Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі за позовом прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - управління ПФУ) до ПАТ, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення заборгованості, -

встановив:

Прокурор в інтересах держави в особі управління ПФУ звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з ПАТ заборгованість з відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 13 198 746 грн 61 коп. та за списком № 2 в сумі 577 091 грн 04 коп., всього на суму 13 775 837 грн 65 коп.

Вимоги обґрунтовував тим, що відповідач відповідно до пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663), не виконав покладених на нього обов'язків, внаслідок чого виникла заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка, на думку позивача, підлягає стягненню.

Суди встановили, що ПАТ зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку 02 жовтня 1996 року за № 1 000016, включено до ЄДРПОУ за номером 05508186, юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, та перебуває на обліку, як платник страхових внесків в управління ПФУ.

На підприємстві відповідача працювали особи, які виконували роботу із шкідливими і важкими та особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, віднесену до списків № 1, 2 виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Органи Пенсійного фонду України призначили цим особам пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що витрати управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області по виплаті та доставці пільгових пенсій пенсіонерам підприємства за травень, вересень 2016 року, згідно з актом прийому-передачі облікових показників платника страхових внесків ПАТ від 31 травня 2016 року склали 13 775 837 грн 65 коп., за списком № 1 в сумі 13 198 746 грн 61 коп., за списком № 2 - 577 091 грн 04 коп.

Працівникам відповідача правомірно призначена та виплачена пенсія відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з карткою особового рахунку відповідача загальна заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії за списком № 1 за травень 2016 року складає 6 324 708 грн 21 коп., за вересень 2016 року - 6 469 693 грн 19 коп., списком № 2 за травень 2016 року - 490 548 грн 73 коп., за вересень 2016 року - 234 179 грн 72 коп.

Заборгованість відповідача з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій складає 13 775 837 грн 65 коп., яка виникла у травні 2016 року в розмірі 2 815 256 грн 94 коп., у вересні 2016 року в розмірі 3 703 872 грн 91 коп., та сума заборгованості, яка була передана управлінням Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області до управління ПФУ згідно з актом прийому-передачі облікових показників платника страхових внесків ПАТ від 31 травня 2016 року в розмірі 7 256 707 грн 80 коп.

Заборгованість відповідача перед управлінням ПФУ підтверджується наявними у справі розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками № 1, 2, довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, платіжними дорученнями про фінансування пенсій, доказами нарахування та виплати пільгових пенсій, а саме виписками з поштових відділень та банківськими виписками.

Вищезазначені розрахунки направлялись на адресу відповідача, про що свідчать листи позивача від 11 травня 2016 року № 6974/04, від 05 серпня 2016 року № 12273/04, від 09 вересня 2016 року № 14404/03.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками № 1, 2 та сума заборгованості, що визначена у вищезгаданих розрахунках, відповідачем оскаржені не були.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 22 травня 2017 року позов задовольнив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ПАТ не погодилося із цими судовими рішеннями і подало касаційну скаргу про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилається на те, що суди неправильно встановили фактичні обставини справи. Зокрема, зазначає, що розрахунки щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до ПАТ надіслані не були, позаяк не були і отримані підприємством. Указує на те, що позивач порівняв реєстри розрахунків, які надані суду на підтвердження отримання підприємством розрахунків, безпосередньо з самими розрахунками, форма яких затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України». Вважає, що на позивача покладено обов'язок надсилати розрахунки безпосередньо відповідачу, проте цю вимогу позивач не виконав. Суд помилково встановив факт отримання відповідачем розрахунків. Зазначає, що копії розрахунків були отримані лише 03 травня 2017 року, тобто після звернення позивача до суду.

На касаційну скаргу ПАТ надійшло заперечення позивача, у якому він просить відмовити у її задоволенні та залишити постановлені у справі судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення в межах доводів касаційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 23 квітня 2013 року (справа № 21-113а13) виснував, що аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV у контексті положень статті 14 Закону № 1788-ХІІ дає підстави вважати, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам за умов, передбачених статтею 14 Закону № 1788-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права міститься, зокрема і в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 804/8277/14).

Враховуючи те, що ці висновки Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування норми права, прийняті за результатами розгляду справ, фактичні обставини в яких є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам підприємства відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ (за списками №№ 1, 2), якщо зважити й на те, що суди встановили і документально обґрунтували, що підприємству направлялися відповідні розрахунки, які останній не оскаржував, то висновок судів першої та апеляційної інстанцій про обов'язок відповідача щодо покриття таких витрат узгоджується з вимогами законодавства.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як убачається з касаційної скарги, наведені в них доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Приміром, твердження касаційної скарги про те, що підприємство не отримувало від позивача розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій; про хибну підміну (ототожнення) розрахунків витрат з реєстрами розрахунків за травень, вересень 2016 року; про неправильне надсилання пенсійними органами за місцем призначення пенсії розрахунків витрат безпосередньо підприємству, а не через орган Пенсійного фонду України за місцем знаходження підприємства; про те, що управління ПФУ фактично не надало розрахунків витрат за травень, вересень 2016 року, чим обмежило можливості підприємства перевірити правильність розрахунків, справжність перебування пенсіонерів у трудових відносинах з підприємством та інші, пов'язані з виплатою, питання, не спростовують висновків судів попередніх інстанції про обов'язок відповідача відшкодувати витрати на виплату і доставку пенсій за означені у позовній заяві періоди часу та грошових сумах, оскільки обставини направлення розрахунків підприємству були предметом судового дослідження і на підтвердження того, що вони були надані підприємству і підприємство повинно відшкодувати понесені управлінням ПФУ витрати на виплату і доставку пенсії, суди послалися на відповідні докази: розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1, 2, довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, платіжні доручення про фінансування пенсій, докази нарахування та виплати пільгових пенсій, серед яких виписки з поштових відділень та банківські виписки.

У касаційній скарзі не наводяться міркування та аргументи про сумнівність чи недостовірність джерел доказування, на які суди покликалися, коли мотивували законність і доведеність заявлених вимог позивача.

Підстав для кваліфікації фактичних обставин цієї справи інакше немає, і касаційний суд не вправі переоцінювати встановлені обставини справи.

Окремо треба зазначити, що в касаційній скарзі не оспорюється вибір і застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За наведених обставин колегія суддів визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому касаційну скаргу ПАТ слід залишити без задоволення, а рішення судів першої і апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко