Справа № 815/2987/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2987/18

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Дата і місце ухвалення: 27.11.2018р., м.Одеса

Дата виготовлення повного тексту: 07.12.2018р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Боріскол» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Боріскол» до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Боріскол» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України про:

- визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495389/23216458 від 28.12.2017 року;

- зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 24.11.2017 року, подану ТОВ «Боріскол» за датою її подання;

- зобов'язання ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області виключити з баз даних інформацію щодо зупинення реєстрації податкової накладної №40 від 24.11.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 10.12.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Боріскол» подало апеляційну скаргу, обґрунтовану не правильним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права та не повним з'ясуванням обставин справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не досліджено питання щодо законності та обґрунтованості рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної, а досліджувалося питання «товарності» господарських операцій, за наслідками яких виписано податкову накладну №40 від 24.11.2017 року.

Також, апелянт посилається на те, що у надісланій товариству квитанції від 12.12.2017 року зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної №40 від 24.11.2017 року критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом МФУ №567 від 13.06.2017р., без вказівки конкретного виду критерію, визначеного даним пунктом.

Посилається апелянт і на те, що рішення Комісії ДФС України не містить чіткої інформації щодо причин та підстав відмови реєстрації податкової накладної, з нього неможливо встановити, які саме документи складено з порушенням законодавства та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року та прийняття нової постанови - про задоволення позову ТОВ «Боріскол».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору вантажного перевезення №221Т від 18.07.2016 року, укладеного між ТОВ «Боріскол», як виконавцем, та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Зелена Хвиля», як замовником, та заявки №174 на перевезення вантажу від 24.11.2017 року, позивачем забезпечено перевезення вантажу автомобільним транспортом (адреса завантаження: Миколаївська область, Вітовський районі, смт.Первомайське, вул.Заводська, 2; адреса розвантаження: Одеська область, селище Усатове, вул.Залізничників, 10).

24.11.2017р. позивачем була сформована податкова накладна №40 на суму 16 000 грн. (в т.ч. ПДВ 2666,67 грн.) та подана на реєстрацію в ЄРПН.

Відповідно до квитанції від 12.12.2017р. про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, за результатом обробки документу Державною фіскальною службою України, реєстрацію документу було зупинено на підставі п.201.16 ст.201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. Зазначено, що виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання та ТОВ «Боріскол» запропоновано надати пояснення та/або копії документів.

21.12.2017р. позивачем було направлено на адресу Державної фіскальної служби України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній №40 від 24.11.2017р. з поясненнями та документами, які підтверджують реальність здійснення операцій з перевезення вантажу ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Зелена Хвиля».

Зокрема, позивачем надано податковому органу копію договору №221Т від 18.07.2016 року, заявку №174 від 24.11.2017 року, рахунок-фактуру №59/11 від 24.11.2017 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №59/11 від 24.11.2017 року.

Рішенням комісії ДФС №495389/23216458 від 28.12.2017 року було відмовлено у реєстрації податкової накладної №40 від 24.11.2017р., оформленої ТОВ «Боріскол», з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ТОВ «Боріскол» оскаржило його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову товариства, виходив з того, що позивачем не надано контролюючому органу документів, що підтверджують транспортування товару, що є істотним порушенням податкового законодавства при наданні послуг з перевезення вантажу, та є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495389/23216458 від 28.12.2017 року прийнято відповідачем правомірно.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну України від 29.12.2010р. №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні приписи містить пункт 201.16 статті 201 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зі змісту квитанції від 12.12.2017р. вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну України від 13.06.2017р. №567.

Дослідивши вказану квитанцію колегія суддів встановила, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним у квитанції не зазначено конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної.

У вказаній квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків містив у собі визначення трьох різних критеріїв моніторингу податкової накладної:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Проте, фіскальним органом у квитанції зазначено лише про невідповідність обсягу постачання обсягу придбання по товарах згідно УКТЗЕД, що не відповідає жодному критерію, визначеному п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків.

Як зазначалось вище, для підтвердження реальності господарської операції, щодо якої складена податкова накладна №40 від 24.11.2017р., ТОВ «Боріскол» надало ДФС України договір №221Т від 18.07.2016 року, заявку №174 від 24.11.2017 року, рахунок-фактуру №59/11 від 24.11.2017 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №59/11 від 24.11.2017 року.

Незважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом щодо перевезення вантажу, рішенням ДФС України №495389/23216458 від 28.12.2017 року ТОВ «Боріскол» відмовлено у реєстрації зазначеної податкової накладної з підстав «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Колегія суддів критично ставиться до посилань суду першої інстанції про ненадання позивачем податковому органу товарно-транспортної накладної, оскільки у своєму рішенні контролюючий орган не вказав, які саме документи відсутні або які саме документи складені з порушенням законодавства.

Відповідно до абз.1 постанови Кабміну України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017р. (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 зазначеної постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Так, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Оцінюючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що рішення комісії ДФС України №495389/23216458 від 28.12.2017 року є таким, що винесене без належних для цього правових підстав, а тому воно підлягає скасуванню.

З урахування вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 24.11.2017р. датою її фактичного подання.

Поряд з цим, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог позову щодо зобов'язання ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області виключити з баз даних інформацію щодо зупинення реєстрації податкової накладної №40 від 24.11.2017 року, оскільки зобов'язання в судовому порядку ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 24.11.2017р. передбачає, серед іншого, вчинення податковим органом дій щодо виключення з відповідних баз даних інформації щодо зупинення реєстрації такої податкової накладної.

Оскільки судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи та постановлено судове рішення з не правильним застосуванням норм матеріального права, тому, відповідно до ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє скаргу ТОВ «Боріскол», скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 вказаної статті Кодексу передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3524 грн., що підтверджується платіжним дорученням №946 від 13.06.2018 року. Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 7929 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №91 від 06.12.2018 року та №239 від 14.02.2019 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що стягненню на користь ТОВ «Боріскол» з Державної фіскальної служби України (за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб'єкта владних повноважень) підлягає сума сплаченого позивачем судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 7635,32 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Боріскол» задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Боріскол» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495389/23216458 від 28.12.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 24.11.2017 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Боріскол» за датою її подання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Боріскол» (, 65121, м. Одеса, вул. Левітана, 118, кв. 80) судовий збір в сумі 7635,32 грн. (сім тисяч шістсот тридцять п'ять гривень 32 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук