Справа № 420/750/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/750/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502, посилаючись на те, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з крамницею, що розташований за адресою: м.Ізмаїл, пр.Суворова,223, який складається з магазину (крамниці) літ.«А», площею 364,4кв.м., та житлового будинку літ.«Е», загальною площею 199кв.м., з яких житловою площею 39,1кв.м. Таким чином, з урахуванням підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, магазин літ «А», загальною площею 364,4кв.м, що розташований за адресою: м.Ізмаїл, пр.Суворова, 223, є об'єктом нежитлової нерухомості, а тому положення підпункту "г" підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України до даного нерухомого майна не застосовуються.

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 04.03.2019р. вхід.№ЕП/1642/19, вхід.№7609/19), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502, оскільки ОСОБА_1 на праві власності належить нерухомість, що розташована за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, пр.Суворова,223, загальною площею 562,8кв.м.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №420/750/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502.

Ухвалою суду від 19.03.2019р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження по справі.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, 19.03.2019р. судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 22.11.2018р. з урахуванням положень п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено спірні податкові повідомлення-рішення №0-1502/2016, №0-1502.

Не погодившись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС в Одеській області від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502, позивач ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними, та скасування.

Так, на думку суду, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502, винесено контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та у порушення положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з крамницею, розташовані за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, проспект Суворова,223, загальною площею 563,4кв.м., з яких житловий будинок літ.«Е», загальною площею 199кв.м., житловою площею 39,1кв.м., крамниця літ.«А», загальною площею 364,4кв.м., що підтверджується наявною у матеріалах справи, належним чином засвідченою копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2012р. №472, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2019р. №153644007.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, належним чином засвідченої копії Довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.12.2018р. №1916, за підписом начальника Підприємства ОСОБА_2, власником житлового будинку з надвірними спорудами та крамниці зареєстровано ОСОБА_1 (1/1 частка) на підставі Свідоцтва право власності на нерухоме майно №472 від 19.06.2012р., виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №62г/73 від 18.08.2012р. Станом на останню технічну інвентаризацію від 17.04.2012р. вищевказаний обєкт нерухомості складається із: літ. «Е» житловий будинок загальною площею 199,0кв. м., у тому числі житловою площею 39,1кв. м., літ.«А» - магазин загальною площею - 364,4кв.м., №1-8 - надвірні споруди.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з обєкта/обєктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного обєкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного обєкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких обєктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку обєктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких обєктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з обєктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку обєкта (обєктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий обєкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до п.п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України обєкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі;

Таким чином, з урахуванням вищеокреслених законодавчих приписів судом встановлено, що обчислення ГУ ДФС в Одеській області суми податку з об'єктів нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності ОСОБА_1, контролюючим органом здійснено з порушенням положень п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, оскільки згідно наявних у матеріалах справи копій Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2012р. №472, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2019р. №153644007, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з крамницею, розташовані за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, проспект Суворова,223, загальною площею 563,4кв.м., з яких житловий будинок літ.«Е», загальною площею 199кв.м., житловою площею 39,1кв.м., крамниця літ.«А», загальною площею 364,4кв.м.

Суд також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо неправомірності донарахування контролюючим органом спірних сум земельного податку з фізичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується фізичними особами, які є власниками обєктів нерухомості, та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 27.11.2018р. №0-1502/2016, №0-1502.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська,5, ) на користь ОСОБА_1 (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, пр.Суворова,223, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 834(вісімсот тридцять чотири)грн. 59коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.