Справа № 9901/138/19
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2019 року

Київ

справа №9901/138/19

адміністративне провадження №П/9901/138/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Стрелець Т. Г., судді: Бевзенко В.М., Білоус О.В., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 05.11.2018 року №289/вс-18 про відмову у перегляді рішення колегія ВККС від 16 жовтня 2018 року №154/вс-18 щодо відмови у допуску до участі у конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду, оголошену Комісією 02 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з того, що позивачем порушено строк звернення до суду та не заявлено клопотання про його поновлення.

1 квітня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла заява про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що предметом спору у даній справі є оскарження рішення ВККС щодо не допуску його до участі в доборі на посаду судді відповідно до частини 6 статті 71 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а не призначення на посаду судді, що регулюється статтею 80 вказаного Закону. Таким чином, спірні правовідносини не пов'язані із прийняттям позивача на публічну службу, а, отже, місячний строк, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України до їх регулювання не застосовується.

ОСОБА_1 також вказав, що копію оскаржуваного рішення ВККС від 05.11.2018 року №289/вс-18 про відмову у перегляді рішення ВККС від 15.10.2018 року, він отримав наручно 07.12.2018 року, а з окремою думкою, яка, на його думку, є невід'ємною частиною цього рішення, ознайомився 20.12.2018 року. Таким чином, строки позовної давності слід обчислювати саме з 20.12.2018 року.

При цьому, ОСОБА_1, із посиланням на частину 4 статті 122 КАС України, вказує, що оскільки ним у даній справі вживалися заходи досудового врегулювання спору, то для звернення до суду із оскарженням вищезазначеного рішення ВККС від 05.11.2018 року №289/вс-18 має застосовуватись тримісячний строк із дати ознайомлення його із окремою думкою членів ВККС щодо оскаржуваного рішення №289/вс-18.

Проаналізувавши доводи, викладені у заяві позивача про поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 5 цієї статті передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 1 статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що професійна діяльність судді відноситься до публічної служби. При цьому, відносини щодо проходженням конкурсу на зайняття посади судді є правовідносинами, пов'язаними із прийняттям на публічну службу, на які поширюються спеціальні строки позовної давності, передбачені частиною 5 статті 122 КАС України.

Стаття 70 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає порядок добору та призначення на посаду судді. Процес прийняття на публічну службу осіб, які бажають зайняти посаду судді, включає в себе відповідні стадії, серед яких законодавець виділяє, зокрема:

- подання особами, які виявили намір стати суддею, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідної заяви та документів, визначених статтею 71 цього Закону;

- здійснення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України перевірки відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді на основі поданих документів;

- допуск Вищою кваліфікаційною комісією суддів України осіб, які за результатами перевірки на час звернення відповідають установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, до участі у доборі та складенні відбіркового іспиту.

При цьому, позивач помилково вважає, що під прийняттям на публічну службу слід розуміти лише призначення особи на посаду судді, оскільки правовідносини щодо прийняття на публічну службу на посаду судді являють собою комплекс послідовних етапів проходження конкурсного добору та винесення відповідного рішення за результатами кожного з цих етапів.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем оскаржується рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 05.11.2018 року №289/вс-18 про відмову у перегляді рішення колегії ВККС від 16 жовтня 2018 року №154/вс-18 щодо відмови ОСОБА_1 у допуску до участі у конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду, оголошену Комісією 02 серпня 2018 року.

Дані обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 05.11.2018 року №289/вс-18 прийняте в межах процедури конкурсного відбору на проходження публічної служби на посаді судді Вищого антикорупційного суду, а тому для його оскарження застосовується спеціальний місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України.

Посилання ОСОБА_1 на частину 4 статті 122 КАС України колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку, що її положення застосовуються щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень по суті. Проте, як вбачається із позовної заяви, предметом оскарження у даній справі є рішення ВККС, прийняте за результатами перегляду рішення ВККС від 16 жовтня 2018 року №154/вс-18.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що строк звернення до суду слід відраховувати з моменту його ознайомлення із окремою думкою членів ВККС щодо оскаржуваного рішення №289/вс-18, колегія суддів вважає помилковими, оскільки окрема думка члена ВККС за своєю суттю не являється невід'ємною частиною рішення, оскільки ніяким чином не впливає на його зміст та форму. Така окрема думка є стислим викладом суб'єктивного бачення члена ВККС стосовно питання, яке ставилось на вирішення Комісії у колегіальному складі, та є відмінною від того, що покладене в основу рішення, прийнятого за результатами розгляду цього питання.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що до суду позивач звернувся лише 13.03.2019 року, колегія суддів приходить до висновку, що така позовна заява подана із пропуском встановленого частиною 5 статті 122 КАС України місячного строку на звернення щодо оскарження рішення, пов'язаного із прийняттям на публічну службу.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки наведені позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду обставини колегія суддів вважає неповажними, дана позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 19, 22, 160, 161, 169, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення разом з доданими до неї документами повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач Т.Г. Стрелець

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

Н.А. Данилевич

І.Л.Желтобрюх