Справа № 364/377/19
Суддя: Макаренко Л. А.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/377/19
Провадження № 2-а/364/6/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

Позивача та його представника ОСОБА_1 (доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.03.2019 р., а.с. 13),

Відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1), до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - інспектор СРПП № 1 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП у Київській області) Перкіна Сергія Олександровича (адреса місця роботи: вул. Миру, 25-а, смт Володарка, Київська обл., 09301) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 01.04.2019 р. надійшла позовна заява (адміністративний позов) ОСОБА_2 до інспетора СРПП № 1 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Перкіна С.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.03.2019 р. серії ДПО18 № 382977.

На обґрунтування своїх позовних вимог Позивач у позові зазначив, що 17.03.2019 р. близько 17:30 год. він керував автомобілем марки «TOYOTA Y ARIS VERSO», номерний номер НОМЕР_2, в смт Володарка, рухаючись по вул. Зарічній, коли був зупинений поліцією за те, як ними повідомлено, що погано працює права передня фара, після цього йому було вказано на те, що він не пристебнутий ременем безпеки, після цього працівник поліції почав вимагати, щоб Позивач надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за непред'явлення якого було складено постанову, яку Позивач просить скасувати.

Ухвалою суду від 02.04.2019 р. Позивачеві поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд справи на 10.04.2019 р.

У судовому засіданні 10.04.2019 р. Позивач та його представник підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та правові підстави їх вимог, виходячи насамперед з того, що у Відповідача були відсутні передбачені законом підстави вимагати від Позивача пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому Позивач, надаючи пояснення суду та відповідаючи на задані йому запитання, сказав, що, дійсно, зазначеного поліса він не має ще з минулого року, оскільки їздить на автомобілі з іноземною реєстрацією, час використання якого обмежений і вже спливає, тому йому економічно не вигідно оформлювати такий поліс. Також Позивач не заперечував, що його раніше вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, що вважає незаконним, хоча до суду за захистом він не звертався.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення про те, що Позивач був зупинений його напарником через те, що на названому вище автомобілі, що на іноземній реєстрації, не працювала права передня фара, що не є порушенням, але ними водій був зупинений з тим, щоб звернути на обставину увагу, а не з метою накладення адміністративного стягнення. Проте під час зупинки було з'ясовано, що Позивач не був пристебнутий ременем безпеки, у зв'язку з цим йому було запропоновано надати передбачені законом документи, на що Позивач надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, поліса страхування в нього не було. При цьому Відповідач звернув увагу суду на тому, що особисто саме він притягав Позивача до адміністративної відповідальності незадовго до цих подій за відсутність зазначеного поліса, попереджав про необхідність його оформлення, а також наголосив на безпідставності тверджень Позивача про недоцільність оформлення полісу, оскільки такий поліс може бути оформлений на будь-який строк, хоча б і на місяць. Доказів на підтвердження своїх пояснень надати не може, оскільки фіксування на відеокамеру не здійснювалося через їх відсутність цих камер. Іншої щодо Позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за те, що Позивач не був пристебнутий ременем безпеки, Відповідач не складав, виходячи з приписів статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) щодо притягнення особи до відповідальності за санкцією більш тяжкого правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши показання Позивача та Відповідача, а також наявні у справі докази окремо та в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд, вирішуючи дану адміністративну справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що Позивач 17.03.2019 р. був зупинений працівниками поліції, зокрема Відповідачем, та притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, через відсутність у Позивача при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що винесено оскаржувану постанову (а.с. 6).

Першопричиною зупинки Позивача стало необхідність його попередження про те, що на керованому ним автомобілі не працює права передня фара.

При цьому працівники поліції, зокрема Відповідач, були обізнані в тому, що Позивач не має поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки вже притягали його до відповідальності за таке правопорушення.

Наведені обставини, в тому числі причини зупинки Позивача 17.03.2019 р., відсутність у нього поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, факт притягнення його раніше (у 2019 році) до відповідальності за таке правопорушення, визнаються учасниками справи і ними не заперечуються, а відтак є обставинами, що не підлягають доказуванню згідно з частиною першою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також судом встановлено, що Позивач не оформлював зазначеного поліса та не укладав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності через, на його думку, економічну недоцільність укладення цього договору, що ним самим стверджено у суді.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого

додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За статтею 280 КУпАП посадова особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язана насамперед з'ясувати: чи було вчинено певне адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

Пунктами 1-3, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» серед іншого визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню, зокрема, адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення, зокрема, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (зі змінами), далі - Правила дорожнього руху, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За вимогами підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов'язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За імперативними приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися та пред'явити для перевірки перелічені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху документи, у тому числі відповідний страховий поліс.

За порушення наведених вимог національним законодавством передбачено юридичну відповідальність, а саме: частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність а керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Аналогічно частина друга статті 16 Закону України «Про дорожній рух» зобов'язує водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія,

реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; а так само виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Як встановлено судом і наведено вище, Позивач не заперечує факт непред'явлення ним 17.03.2019 р. Відповідачеві (працівникові поліції) під час виконання службових обов'язків страхового поліса для перевірки на вимогу останнього. Більше того Позивачем стверджено особисто в суді, що такий поліс у нього взагалі відсутній та оформлення такого страхового поліса він вважає недоцільним, що, на переконання суду, свідчить про свідоме нехтування Позивачем вимог чинного законодавства України та умисне невиконання наведених вище законодавчих вимог.

Спеціальною для даних правовідносин нормою статті 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, наведеними законодавчими нормами цитованих вище Законів України та Правил дорожнього руху закріплено право працівників органів і посадових осіб Національної поліції (яким є Відповідач) перевіряти наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а для водіїв встановлено обов'язок мати при собі та на вимогу працівника поліції пред'явити такий поліс такого страхування.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення Правил дорожнього руху, зокрема, про адміністративне правопорушення, що передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, частина друга якої надає право працівникам Національної поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відтак, на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, зокрема, у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого статтею 126 КУпАП (пункт 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ названої Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, виноситься працівником поліції на місці вчинення правопорушення.

Зважаючи на наведене, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зокрема тих, що передбачені статтею 126 КУпАП, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання Відповідачем процедури розгляду справи та притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на усе викладене суд вважає наявними встановлені в оскаржуваній постанові обставини, визнання самим Позивачем факту вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною статті 126 КУпАП, через ствердження ним самим у суді про відсутність у нього та небажання оформлювати полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому суд дійшов до висновку про правомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, відтак і правомірності та законності винесення оскаржуваної постанови від 17.03.2019 р.

При розгляді цієї адміністративної справи судом взято до уваги і застосовано правові висновки в аналогічних правовідносинах та ідентичній ситуації, викладені, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 465/6677/16-а

Також суд виходить з того, що поліція відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» покликана служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тим самим, на переконання суду, забезпечуючи невідворотність покарання за протиправні дії.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 241-245, 251, 255, 271, 286, підпунктом 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 1 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Перкіна С.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.03.2019 р. серії ДПО18 № 382977 - відмовити.

Копію постанови видати (надіслати) учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Макаренко