Справа № 300/390/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. справа № 300/390/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії по віку з врахуванням всього періоду (страхового стажу) перебування на пенсії по інвалідності в зв'язку з професійним захворюванням з 10.07.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1.) в інтересах якого діє ОСОБА_2 (надалі по тексту також - представник позивача), 22.02.2019 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (надалі по тексту також - відповідач, УПФУ в м. Івано-Франківську, орган пенсійного фонду) про зобов'язання провести перерахунок пенсії по віку з врахуванням всього періоду (страхового стажу) перебування на пенсії по інвалідності в зв'язку з професійним захворюванням з 10.07.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, з 13.05.2005 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням. Таке захворювання стало наслідком роботи на промислових підприємствах України машиністом важкої тракторної техніки. У зв'язку із досягненням 60-річного віку ОСОБА_1 11.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання на пенсію за віком. В свою чергу, органом пенсійного фонду переведено позивача на вид пенсії за віком, при цьому не врахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування позивача на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, що в загальному складає 13 років 1 місяць та 28 днів. На переконання позивача такі дії УПФУ в м. Івано-Франківську суперечать положенням статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких, як стверджує позивач, весь період перебування на пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком. З наведених підстав вважає, що його загальний трудовий стаж станом на 10.07.2018 повинен складати 40 років 9 місяців та 20 днів, і виходячи саме з такого розміру стажу відповідач зобов'язаний був призначити ОСОБА_1 пенсію за віком. Просив зобов'язати УПФУ в м. Івано-Франківську провести перерахунок пенсії за віком із врахуванням всього періоду (страхового стажу) перебування позивача на пенсії по інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням з 10.07.2018.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.02.2019 (а.с.14-17, 20-27), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 15.03.2019, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 26.03.2019 (а.с.33-34, 35-44). Відповідач у даному відзиві не погоджується з доводами ОСОБА_1, викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність. В обґрунтування доводів щодо правомірності дій, вчинених органом пенсійного фонду, відповідач зазначив, що з 11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" за №2148-VIII від 03.10.2017. Вказаним законом внесено зміни до статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абзацом 4 частини 1 якої визначено, що час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Тобто, даною нормою чітко передбачено одну умову зарахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом до страхового стажу, а саме, виключно для пенсій на пільгових умовах. Таким чином, з урахуванням зазначеного, відповідач вказує на відсутність підстав для зарахування часу перебування позивача на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 13.05.2005, до стажу роботи. Окрім того зазначає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, як це передбачено частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

01.04.2019 від позивача на адресу суду надійшло письмове заперечення на відзив, в якому останнім, серед іншого, зазначено, що норми законодавства України не можуть суперечити одна одній. При призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком слід керуватися нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки основний трудовий стаж позивача набутий саме під час дії вказаного Закону (а.с.46-47).

Відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. Враховуючи, що приписами частини 3 статті 263 КАС України позивач не наділений правом подання відповіді на відзив, то заперечення, пояснення, міркування і аргументи, викладені ОСОБА_1 у письмовому запереченні на відзив, не можуть бути предметом дослідження судом при розгляді та вирішенні даної справи. Разом з тим, суд при розгляді справи оцінив таку правову позицію ОСОБА_1

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши доводи адміністративного позову і відзиву на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю 3-ої групи у зв'язку з професійним захворюванням та з 13.05.2005 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, що підтверджується протоколом за пенсійної справою №16290 від 10.06.2005 (а.с.38).

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА №010891 від 13.07.2011, ступінь втрати професійної працездатності у позивача становить 40% (а.с.26).

ОСОБА_1 встановлена інвалідність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через недосконалість механізмів у ДП СБУ "Прикарпатспецбуд", де позивач працював машиністом бульдозера 12583, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт розслідування хронічного професійного захворювання, затверджений 21.03.2005 головним державним санітарним лікарем м. Івано-Франківська (а.с.36-37).

Згідно поданої позивачем заяви від 23.05.2005, ОСОБА_1 з 13.05.2005 призначена та виплачувалась пенсія по інвалідності у зв'язку з професійною втратою працездатності (а.с.35, 38).

Після досягнення 60-річного віку, позивач 11.07.2018 звернувся до УПФУ в м. Івано-Франківську із заявою про переведення з пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання на пенсію за віком (а.с.40).

На підставі вказаної заяви, відповідачем здійснено перерахунок з 11.07.2018 та переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання на пенсію за віком, що підтверджується розрахунком від 11.10.2018 (а.с.23).

Відповідно до вищевказаного розрахунку від 11.10.2018, страховий стаж позивача становить 27 років 7 місяців 23 дні, в тому числі: страховий стаж до 01.01.2004 - 26 років 5 місяців 3 дні, страховий стаж після 01.01.2004 - 1 рік 2 місяці 20 днів (а.с.23).

Позивач, вважаючи невірним розрахунок страхового стажу, а саме не врахування органом пенсійного фонду до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, 27.11.2018 звернувся в УПФУ в м. Івано-Франківську із скаргою від 27.11.2018, в якій просив провести перевірку законності призначення пенсії у розмірі 1 652,41 гривень, та здійснити перерахунок її розміру згідно норм чинного законодавства (а.с.22).

ОСОБА_1, не отримавши відповіді на вказану скаргу від 27.11.2018, звернувся 28.01.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо розгляду попередньої скарги стосовно неврахування УПФУ в м. Івано-Франківську до страхового стажу період перебування на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання (а.с.24).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 11.02.2019 за №134/К-15 повідомило позивача про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу періоду перебування позивача на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, оскільки частин 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції від 03.10.2017) передбачає зарахування вищевказаного періоду тільки до стажу роботи із шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Однак, як свідчать матеріали пенсійної справи, у позивача відсутній стаж роботи із шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.25).

Не погоджуючись із відмовою у перерахунку пенсії за віком та зарахування до страхового стажу періоду перебування на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, позивач звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058).

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 2 частини 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Тобто вказана правова норма, передбачає зарахування періоду з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку (у разі, коли особа в цей період не працює), зокрема, для визначення розміру пенсії по інвалідності, однак такий період не може бути врахований при визначені пенсії за віком чи по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону №1058 (в редакції закону після 03.10.2017), час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

На момент призначення 13.05.2005 ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, у зв'язку із професійним захворюванням і до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" за №2148-VIII від 03.10.2017 до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" редакція абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону №1058 була викладена наступного змісту.

Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (абзац 4 частини 1 статті 24 Закону №1058).

Позивач, обґрунтовуючи доводи щодо необхідності врахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу, з якого обчислюється розмір пенсії за віком, посилається саме на норму частини 1 статті 24 Закону №1058, яка діяла до 03.10.2017.

Окрім того, вказує на положення частини 5 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також - Закон №1788-XII), відповідно до якої час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Суд, досліджуючи наявність правових підстав для врахування органом пенсійного фонду часу перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу, з якого обчислюється розмір пенсії за віком, з урахуванням наведених доводів позивача, зазначає наступне.

Так, слід констатує, що на момент призначення позивачу пенсії по інвалідності і до 03.10.2017, діяла норма Закону №1058, яка передбачала зарахування часу перебування особи на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Проте, в період звернення позивача 11.07.2018 із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, абзац 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладений у новій редакції та передбачає зарахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, тільки до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, наведена правова норма не містить положень, які б визначали право позивача на врахування часу його перебування на інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком, та на підставі яких УПФУ в м. Івано-Франківську зобов'язано б було здійснити відповідний перерахунок.

Суд також не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема частину 5 статті 56, відповідно до якої час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14), виходячи із з наступного.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина 1).

В силу вимог частини 2 статті 5 Закону №1058, виключно цим Законом визначаються, серед іншого, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

За змістом частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід відмітити те, що ОСОБА_1 інвалідність 3-ої групи встановлена у 2005 році та з 13.05.2005 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Таким чином, суд вказує на відсутність підстав для застосування положень статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нормами абзацу 4 частини 1 статті 24 якого, чітко визначено єдину умову за якої здійснюється зарахування часу перебування особи на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням - зарахування такого часу тільки до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Окрім того, слід вказати на те, що статтею 4 Закону №1058 визначено законодавство про пенсійне забезпечення, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

До переліку законодавчих актів (законів), визначених як законодавство про пенсійне забезпечення, Закон України "Про пенсійне забезпечення" коментованою нормою Закону №1058 не віднесено. В свою чергу, Закон України "Про пенсійне забезпечення", в тому числі частина 5 статті 56 Закону №1788-XII, не є такими, що прийнятий відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що згідно вимог частини 3 статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, які знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для зарахування часу перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 768,40 гривень, підтвердженням чого є квитанція №39507219 від 06.03.2019 (а.с.3).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб'єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), вАДРЕСА_1

Представник позивача - ОСОБА_2 (згідно довіреності від 19.02.2019, АДРЕСА_2).

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 20550895), вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.