Справа № 260/1497/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/1497/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.

за участю:

позивача: представник - ОСОБА_1,

відповідача: представник - Ліуш Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області №1280 від 19.07.2018 р. щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_3; 2) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області № від 20.09.2018 р., № від 20.09.2018 р. та № від 20.09.2018 р. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 грудня 2018 року в телефонній розмові йому було повідомлено про наявність податкового боргу. За наслідками розгляду направленого на адресу відповідача адвокатського запиту позивач дізнався, що на підставі наказу ГУ ДФС у Закарпатській області від 19.07.2018 р. №1280 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3, за результатами якої прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення. Проведену перевірку та прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення вважає протиправними, оскільки про її проведення позивача завчасно не повідомлено, акт перевірки та рішення на його адресу не направлялися. Такі надсилались за адресою: вул. 8-го Березня, буд. 30 «а», кв. 29, м. Ужгород, хоча за такою позивач не зареєстрований та не проживає з 30.08.2017 р. Отже, вважає, що контролюючий орган порушив його право бути присутнім при проведенні перевірки, надавати свої пояснення, аргументи та заперечення.

Представник позивача у засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, обґрунтовуючи обставинами, наведеними в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд у задоволенні позову відмовити. Так, зокрема, зазначив, що контролюючим органом проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від ПАТ «Універсал банк» доходу (додаткове благо), за результатами якої встановлено не сплату податку за 2016 рік за отриманий дохід у вигляді додаткового блага від списання кредиторської заборгованості. Відповідно до акту про припинення зобов'язання за кредитним договором від 13.09.2016 р., адресою ОСОБА_3 є вул. 8-го Березня, буд. 30 «а», кв. 29, м. Ужгород, на яку, відповідно, направлялися всі передбачені законом документи. Тому вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного податкового законодавства, а отже є правомірними та скасуванню не підлягають.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням начальника Головного управління ДФС у Закарпатській (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області), оформленим наказом №1280 від 19.07.2018 р., вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому у 2016 році від ПАТ «Універсал банк» доходу (додаткове благо) (арк. спр. 16).

Зазначений наказ був направлений рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_2. Однак такий ОСОБА_3 працівником органу зв'язку не вручено, що підтверджується відміткою на поштовому конверті (арк. спр. 17).

В подальшому на підставі наказу №1280 від 19.07.2018 р., п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України посадовою особою ГУ ДФС у Закарпатській області у період з 29 серпня 2018 року по 30 серпня 2018 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від ПАТ «Універсал банк» доходу (додаткове благо), за результатами якої складено акт №953/07-16-13-11/НОМЕР_1 від 31.08.2018 р. (арк. спр. 19 - 25).

Відповідно до змісту акту перевірки, посадова особа контролюючого органу засвідчила факт повідомлення фізичної особи ОСОБА_3 про дату початку та місце проведення перевірки направленим на його адресу (АДРЕСА_2) рекомендованою кореспонденцією повідомленням №226/13-11 від 19.07.2018 р., яке фактично вручено 23 серпня 2018 року (арк. спр. 19).

Згідно з висновками акту перевірки посадовою особою ГУ ДФС у Закарпатській області встановлено наступні порушення ОСОБА_3 податкового законодавства:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України в частині неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 103006,78 грн.;

- пп. 1.2 п. 16 підр. 10 розд. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, ст. 163 Податкового кодексу України донараховано до сплати військовий збір за 2016 рік в сумі 8583,90 грн.

Зазначений акт перевірки супровідним листом з повідомленням про вручення направлено ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (арк. спр. 18, 26).

На такому рекомендованому повідомленні про вручення міститься підпис невідомої особи (без зазначення прізвища та імені) та дата 11 вересня. Проте жодних інших відміток стосовно особи, якій таке поштове відправлення вручено, спосіб вручення в рекомендованому повідомленні про вручення не міститься (арк. спр. 26).

За результатами проведеної податкової перевірки у зв'язку з виявленими порушеннями відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.09.2018 р., яким за порушення абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 128758,48 грн., в тому числі за основним платежем 103006,78 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 25751,70 грн. (арк. спр. 29 - 30);

- № від 20.09.2018 р., яким за порушення ст. 163, пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем військовий збір на суму 10729,88 грн., в тому числі за основним платежем 8583,90 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2145,98 грн. (арк. спр. 31 - 32);

- № від 20.09.2018 р., яким за порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України до ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (арк. спр. 28).

Зазначені податкові повідомлення-рішення надіслані ОСОБА_3 супровідним листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_3 (арк. спр. 27, 33). Однак фактично вручені позивачу не були та повернулися відправнику з відміткою органу поштового зв'язку: «за закінченням терміну зберігання».

Надалі у зв'язку з несплатою в добровільному порядку нарахованого контролюючим органом податкового зобов'язання ОСОБА_3 виставлено податкову вимогу №5385-50 від 26 листопада 2018 року, відповідно до якої сума податкового боргу станом на 25 листопада 2018 року становить 160357,60 грн. Така податкова вимога направлена позивачу за адресою: м. Ужгород, вул. Донського, буд. 2 «Б», кв. 7 (арк. спр. 34).

Вважаючи наказ контролюючого органу про проведення перевірки та прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення такими, що суперечать нормам Податкового Кодексу України, ОСОБА_3 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Порядок, підстави та строки проведення всіх видів податкових перевірок регламентується нормами глави 8 ПК України.

Так, п. 75.1 ст. 75 ПК України надано право контролюючим органам проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_3 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка на підставі п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, тобто у зв'язку з не поданням платником податків в установлений законом строк податкової декларації, розрахунків, звітів про контрольовані операції або документації з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

П. 78.4 ст. 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Разом з тим, абз. 2 п. 78.4 ст. 78 ПК України містить застереження, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 79.1 та п. 79.2 ст. 79 ПК України, відповідно до яких документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно з абз. 2 п. 79.2 ст. 79 ПК України виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Зазначені норми носять імперативний характер та розширеному тлумаченню не підлягають.

З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Суд зазначає, що право платника податку оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 02 травня 2018 року у справі №804/3006/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Незважаючи на проголошену п. 79.3 ст. 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 названого Кодексу.

Аналогічний порядок передбачений також для вручення податкових повідомлень-рішень. Так, згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Спірні правовідносини виникли з приводу не повідомлення, на думку позивача, контролюючим органом про проведення стосовно нього документальної позапланової невиїзної перевірки, проведення такої без його відому та можливості надати пояснення, аргументи та заперечення. Так, зокрема, обґрунтовуючи правомірність заявлених позовних вимог позивач, посилаються на те, що всі документи стосовно проведення перевірки направлялись за адресою: АДРЕСА_3, за якою він не проживає та не зареєстрований, тому ним не отримувалися, а про проведення такої він не знав.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Копією паспорта ОСОБА_3, наявною в матеріалах справи, засвідчується факт проживання та реєстрації останнього за адресою: м. Ужгород, вул. Донського, буд. 2 «Б», кв. 7 та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 з 30 серпня 2017 року (зворот арк. спр. 36).

Отже, суд констатує, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт реєстрації його місця проживання та фактичне проживання станом на день проведення податкової перевірки за адресою: м. Ужгород, вул. Донського, буд. 2 «Б», кв. 7.

Нормами п. 45.1 ст. 45 ПК України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Окрім того, суд зазначає, що в п.п. 1.3.1 п. 1.3 розділу 1 акту перевірки зазначено, що фізична особа-платник податку ОСОБА_3 (НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Ужгородській ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області в м. Ужгороді та знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Тобто констатовано наявність в останнього статусу фізичної особи-підприємця. Разом з тим, відповідно до п.п. 1.3.1 п. 1.3 розділу 1 акту перевірки, податковою адресою позивача зазначено: АДРЕСА_4 (арк. спр. 20).

Проте відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованим місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) є: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Донського, буд. 2"Б", кв. 7.

Наявність в контролюючого органу відомостей щодо фактичного та зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 за адресою: м. Ужгород, вул. Донського, буд. 2 «Б», кв. 7 засвідчується також тим, що виставлена останньому податкова вимога від 26 листопада 2018 року була надіслана саме за цією адресою.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити причини надіслання повідомлення про проведення перевірки та прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення за іншою, відмінною від зареєстрованого місця проживання адресою.

Суд зазначає, що контролюючий орган безумовно наділений повноваженнями щодо здійснення податкових перевірок платників податків. Разом з тим, реалізація зазначеного повноваження повинна здійснюватися на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, тобто з дотриманням процедури проведення такої. Додержання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, в тому числі, документальних позапланових невиїзних, є обов'язковою умовою для проведення перевірки та реалізації її наслідків. Зазначений обов'язок прямо встановлений нормами ПК України, якими також передбачені правові наслідки недотримання контролюючим органом визначеного порядку.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає, що податковим органом не надані докази щодо належного та вчасного надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а тому, враховуючи вимоги абз. 2 п. 79.2 ст. 79 ПК України в посадових осіб ГУ ДФС у Закарпатській області були відсутні правові підстави для її проведення.

У зв'язку з чим позовна вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області №1280 від 19.07.2018 р. підлягає задоволенню.

Ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо відсутності в контролюючого органу правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_3, суд вважає, що акт перевірки, отриманий в результаті проведення такої, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. А отже, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки, на підставі висновків акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Зазначена позиція узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 грудня 2018 року у справі №805/406/17-а у подібних правовідносинах, що, з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ - 39393632) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області №1280 від 19.07.2018 р. щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_3

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області № від 20.09.2018 р.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області № від 20.09.2018 р.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області № від 20.09.2018 р.

6. Стягнути із Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ - 39393632) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань 2101 грн. 38 коп. (Дві тисячі сто одна грн. 38 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарг всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін