Справа № 583/1578/19
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1578/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі АРТЕМЕНКО О.С.

за участю учасників справи: представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за адміністративним позовом

Охтирського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2)

про примусове видворення громадянки ОСОБА_3 Федерації за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

в с т а н о в и в:

11.04.2019 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2019 року працівниками відділу протидії нелегальної міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Сумській області виявлено громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянки ОСОБА_3 Федерації для виїзду за кордон 75 75 03577 виданий 12.04.2018 року терміном дії до 12.04.2028, яка незаконно перебуває на території України. Відносно відповідачки рішенням Зарічного суду м. Суми виносилось рішення від 22.02.2018 року про її примусове видворення та затримання з метою її примусового видворення. 23.02.2018 року Управлінням ДМС України в Сумській області прийнято рішення про заборону вїзду вказаної іноземки на територію України строком на 5 років. Рішення було виконане. Однак ОСОБА_2 знову незаконно прибула в Україну, з її слів, 15.09.2018 року поза пунктами пропуску державного кордону, оскільки відмітки про перетин кордону немає. 10.04.2019 року відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн. Позивач зазначав, що оскільки відповідачка з питання продовження строку перебування на території України чи оформлення документів, що підтверджують право проживання в України, не зверталась, перебуває на території України незаконно та не покинула території України самостійно, а тому просив примусово видворити відповідачку за межі території України. Також, вважаючи, що відповідачка буде ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, просив затримати відповідачку з метою забезпечення примусового видворення та звернути постанову до негайного виконання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що порушила правила перебування в Україні та проживала в Україні без документів на право проживання в Україні. Пояснила, що не має коштів покинути України самостійно, приїхала більше 6 місяців назад до матері та сина, який мав приїхати з АТО у відпустку, міграційну картку вона втратила.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22.02.2018 року ухвалено примусово видворити за межі території України громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, затримати.

Встановлено, що рішенням № 10 Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 23.02.2018 року заборонено громадянці ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вїзд в України строком на 5 років.

10 квітня 2019 року працівниками відділу протидії нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області виявлено громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, яка проживає на території України без документів на право проживання на території України, умисно не виконала рішення про заборону вїзд від 23.02.2018 року № 10, яким їй було встановлено заборону вїзду строком на 5 років.

У звязку з цим, постановою заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області серія ПН МСМ № 051273 від 10.04.2019 року громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф. Постановою заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області ПН МСМ № 051274 від 10.04.2019 року громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 203-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф.

Судом встановлено, що особу відповідача встановлено на підставі паспорту ОСОБА_3 Федерації, в якому мається відмітка про заборону на вїзд в Україну на 5 років та відсутня відмітка про перетин Державного кордону України.

Законом України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", (ст. 1) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Статтею 4 Закону передбачено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Зокрема, ч. 16 вказаної статті визначає, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України..

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства вїжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які вїжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обовязок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у звязку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

З пояснень відповідачки вбачається, що вона прибула в Україну з ОСОБА_3 Федерації 16.09.2018 року. Після чого вона за межі України не виїжджала та постійно знаходилася в Україні. Із заявою про продовження строку перебування в Україні вона не зверталася. Коштів самостійно залишити територію України вона не має.

Статтею 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

10 квітня 2019 року УДМС України в Сумській області було прийняте рішення № 43 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, та зобовязано її покинути територію України до 11 квітня 2019 року.

З вказаним рішенням відповідач ознайомлена 10.04.2019 року, але дане рішення виконане в добровільному порядку відповідачем не було.

Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009року№ 1 ,,Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" роз'яснює, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1)прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Частиною 1 статті ст. 289 КАС України визначено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в України, що виражається в знаходженні на території України із порушенням строку тимчасового перебування на території України. Відповідачка не зверталась із клопотанням про продовження строку перебування, не виконала в добровільному порядку рішення уповноваженого органу від 23 лютого 2018 про заборону вїзду в Україну.

Тому, суд вважає, що на даний час відсутні правові підстави для перебування відповідачки на території України, а відтак є наявність всі необхідні обставини для примусового видворення відповідачки за межі України.

У підпункті «f» п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п'ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на відсутність у відповідача будь-яких документів що дають право перебування на території України, відсутність офіційних джерел доходу, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка не має належного фінансового забезпечення, щоб самостійно залишити територію України, суд приходить до переконання про необхідність затримання відповідачки з метою забезпечення виконання рішення суду про її примусове видворення.

На підставі п.3 ч.2 статті 371 КАС України суд приходить до висновку про необхідність звернення до негайного виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 241-246, 288, 289 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги Охтирського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) про примусове видворення громадянки ОСОБА_3 Федерації за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення -, задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Затримати з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянку ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний,1 м. Харків) шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного судучерез Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4

Повний текст рішення суду виготовлений 12.04.2019 року