Справа № 201/687/19
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/687/19
Провадження № 2-а/201/141/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 січня 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 806050 від 20 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що 20 грудня 2018 року поліцейським УПП в Дніпропетровській області капралом поліції ОСОБА_2 відносно неї винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 806050, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено у постанові, позивач нібито керувала транспортним засобом та перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушила п. 34 Правил дорожнього руху. Також указаною постановою на позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Указану постанову позивач вважає такою, що не відповідає вимогам Закону, порушує права і тому підлягає скасуванню. Так, позивач вказує на те, що вона близько 23.00 год. виїхала з клубу «Бартоломео», повернувши праворуч на Набережну Перемоги, доїхала до світлофора та з дотриманням правил дорожнього руху розвернулася та поїхала в бік свого дому. Через декілька хвилин позивач помітила позаду себе автомобіль патрульної поліції, після чого зупинилася та пояснила відповідачу, що правил дорожнього руху вона не порушувала. Незважаючи на відсутність доказів вини, відповідачем було винесено постанову (а.с.1-2).

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.21).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності неправомірною чинною законодавством не передбачено. Крім того, позивач не надала жодних доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.18).

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2018 року поліцейським роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 806050, згідно з якою ОСОБА_1 20 грудня 2018 року о 22:50 год., керуючи транспортним засобом перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушила п. 34 Правил дорожнього руху (а.с.3).

Відповідно до указаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість указаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Згідно із розділом 34 ПДР України горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, невіднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Так, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема, належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання відповідача на те, що обов'язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для скасування спірної постанови серії ЕАВ № 8/06050 від 20 грудня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних позивача в частині позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 806050 від 20 грудня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев