Справа № 520/20937/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/20937/18

Суддя П'ятого апеляційного адміністративного суду Вербицька Н.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, Міжнародного наукового товариства на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, Міжнародного наукового товариства до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року адміністративний позов повернуто позивачам.

04 квітня 2019 року позивачі звернулися до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, викладеною російською мовою.

Водночас відповідно до положень статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

В свою чергу відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 15 КАС України судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

У рішенні "Менцен проти Латвії" (заява № 71074/01) Європейський суд з прав людини зазначив: "… що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов'язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Суд також зазначає, що більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов'язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов'язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб'єктивних прав для носіїв цієї мови".

У разі, якщо скаржник не володіє українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України «Про безоплатну правову допомогу» гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно усунути недоліки апеляційної скарги, а саме подати апеляційну скаргу, викладену державною мовою, у строк встановлений судом.

Крім того, апелянти просять звільнити їх від сплати судового збору, посилаючись на те, що до суду звернулась неприбуткова організація в інтересах депортованого аспіранта, який є переміщеною особою з території Криму.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається та апелянтом не надано доказів існування умов, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», що були б підставою для звільнення від сплати судового збору, а також доказів неможливості сплатити судовий збір.

Частиною 1 ст.53 КАС України визначено, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах.

Згідно відомостей з ЄДРПОУ Міжнародне наукове товариство є громадською спілкою.

Разом з тим, в разі звернення до суду громадської організації в інтересах інших осіб, така громадська організація є в розумінні Закону України "Про судовий збір" платником судового збору, тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов'язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем. Таким чином, з'ясуванню підлягають обставини наявності у такої особи обов'язку сплачувати судовий збір чи наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення його сплати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справі № 804/1230/17 від 30 травня 2018 року та по справі № 804/6859/16 від 07 листопада 2018 року.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду, судовий збір сплачується у розмірі 1го прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня поточного року.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб, на одну особу, станом на 01 січня 2019 року становить 1921 грн.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду повинно бути перераховано або внесено на рахунок 1007, отримувач - УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998 у розмірі, в сумі 1921 грн.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно надати вмотивоване клопотання про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на Закон України "Про судовий збір" та доданими належними доказами або документ про сплату судового збору. Крім того, подати апеляційну скаргу, викладену державною мовою.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.. 296 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 169 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 169, ст.ст. 296, 298 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, Міжнародного наукового товариства - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, надання документу про сплату судового збору, на протязі 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: Вербицька Н. В.