Справа № 824/295/18-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/295/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

11 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Сушка О.О. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення рішення- м.Чернівці, дата складення повного тексту рішення-17.12.2018 р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення № від 22 лютого 2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій в сумі 32320,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії .

В обґрунтування позовних вимог посилався на порушення порядку проведення фактичної перевірки

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 22 лютого 2018 року Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області .

Стягнуто на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1762,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як встановив суд, позивач ОСОБА_2 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрований, як фізична особа-підприємець 07.11.2015 року. Належною податковою адресою підприємця, визначеною у відповідності до положень податкового законодавства, є АДРЕСА_1.

Згідно Витягу з Реєстру платників єдиного податку від 09.02.2018 р.( т.1 а.с.130) місцем провадження господарської діяльності зазначено АДРЕСА_2. Переліг видів господарської діяльності згідно з КВЕД : 55.20 діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, 55.10- діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення, 56.21- постачання готових страв для подій, 81.29- інші види діяльності з прибирання, 56.10- діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 56.30- обслуговування напоями,56.29-постачання інших готових страв, тощо.

02.02.2018 року начальником управління аудиту на адресу начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області на ім'я Начальника ГУ ДФС у Івано-Франківській області підготовлено службову записку про те, що відділом аудиту проведено інвентаризацію суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність у місцях масового відпочинку громадян та виявлено порушення вимог чинного законодавства, серед яких в переліку значиться відпочинковий комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1», готель та ресторан за адресою АДРЕСА_2. З урахуванням вимог ст. 80 Податкового кодексу України порушено питання про надання дозволу на проведення фактичних перевірок господарських одиниць платників податків працівниками управління аудиту ГУ ДФС в області, спільно з працівниками управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів. (т.1 ,а.с. 225).

Наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 05.02.2018 року № 201 «Про проведення фактичної перевірки» з урахуванням вимог п. п. 80.2.2., п. п. 80.2.5, п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказано головному державному ревізору-інспектору відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в області Костюку В.І., головному державному ревізору-інспектору відділу ліцензування роздрібної торгівлі, контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ГУ ДФС в Івано-Франківській області Губіну Є.Ю. провести фактичну перевірку відпочинкового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1», готель та ресторан, за адресою: АДРЕСА_2 з 05.02.2018 року з терміном проведення перевірки відповідно до ст. 82 Податкового кодексу України. (т. 1 а. с. 18, 42, 69, 176, 226).

За результатами фактичної перевірки 13.02.2018 р. складено акт № 090030 , за висновками якого прозивачем порушено :

- п.1 п.2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" за № 265/95-ВР від 06.07.1995 року із змінам та доповненнями;

-ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

- ст. ст. 21-24 КЗпП.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято рішення № від 22 лютого 2018 року, про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 32320,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Івано-Франківській області порушено порядок проведення фактичної перевірки та не доведено правомірності прийнятого рішення про застосування до позивача фінансових санкцій, а тому таке необхідно визнати протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо наявності правових підстав для проведення фактичної перевірки позивача , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами положень п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності визначених підстав.

Підставою для проведення фактичної перевірки є, окрім інших, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів ( пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України).

Разом з тим, складена начальником відділу аудиту ГУ ДФС у Івано-Франківській області службова записка не містить жодної інформації щодо фактів порушення позивачем вимог чинного законодавства .

Фактична перевірка, відповідно до приписів пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

З вказаного слідує, що фактична перевірка проводиться без попередження платника податків, проте, копія рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, має бути вручена платнику податків.

Разом з цим, п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов'язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб'єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред'явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Як встановив суд, на підставі наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 05.02.2018 року № 201 «Про проведення фактичної перевірки», посадовим особам видано направлення на перевірку від 05.02.2018 року № 203 т а № 204 відпочинкового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

06.02.2018 року головними державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС в Івано-Франківській області Костюком В.І., Губіним Є.Ю. по місцю проведення господарської діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_2 після придбання двох чашок кави, однієї пляшки коньяку "Таврія" було надано на ознайомлення громадянину ОСОБА_6, який приготував та продав каву і коньяк, направлення та наказ про проведення перевірки після чого складено акт про те, що після ознайомлення із змістом направлень № 203, 204 від 05.02.2018 року та наказу на проведення перевірки № 201 від 05.02.2018 року громадянин ОСОБА_6 відмовився від підпису у направленнях на перевірку та отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки. (т. 1 а. с. 236).

Щодо доводів позивача про те, що перевіряючими під час здійснення перевірки допущено ряд порушень, які є підставою для скасування рішення.

Зокрема, як встановлено судом апеляційної інстанції, в процесі перевірки не було з'ясовано, хто є власником приміщення, де здійснюється господарська діяльність позивачем, чи має місце юридичне оформлення права користування приміщенням, чи здійснено реєстрацію готельного комплексу"ІНФОРМАЦІЯ_1" і чи є дозвіл міської ради на розміщення ресторанного комплексу у даному приміщенні.

Оцінюючи ж по суті наявність та/або відсутність порушень фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 норм чинного законодавства, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абзацом 5 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Отже, правовою підставою для застосування фінансових санкцій є встановлення факту продажу алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії.

Як встановлено, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу була реалізація алкогольного напою коньяк без наявності відповідної ліцензії.

Як вбачається з акту перевірки, посадовими особами контролюючого органу в результаті контрольної закупки зафіксовано факт реалізації алкогольного напою без ліцензії на право роздрібної торгівлі на суму 450 грн.

При цьому, факт реалізації алкогольних виробів за певний період контрольними стрічками реєстратора розрахункових операцій не встановлювався.

Стосовно факту продажу перевіряючим пляшки коньяку, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали перевірки не містять жодного доказу, кому належить реалізований коньяк, з огляду на те, що власником будинку, в якому розміщено готельний комплекс, є не позивач, а інша особа.

Також не містять матеріали перевірки і доказів належності описаних алкогольних напоїв на загальну суму 16160 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначений обов'язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій, як і не надано доказів, які б у встановленому порядку спростовували висновки суду першої інстанції.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Сушко О.О. Кузьменко Л.В.