Справа № 639/29/19
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/29/19
Провадження №2-а/639/37/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина О.Ю., в якому просить суд визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НАВ №778713 від 07.12.2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 778713 від 07.12.2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та закрити провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.12.2018 року позивач, керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1, з причтом Schmitz, реєстраційний номер НОМЕР_10, рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський. В районі 359 кілометра вищевказаної автомобільної дороги, транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений співробітниками поліції. За наслідками зупинки транспортного засобу відповідачем стосовно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 778713 від 07.12.2018 року за ст. 132-1 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення наступна: «07.12.2018 року, о 06 годині 10 хвилин, водій перевозив вантаж - дорожні плити ПДН 14 (8 шт) на ТЗ з причтом Schmitz, реєстраційний номер НОМЕР_11, фактична маса якого за документами складає 48300 кг, та не мав відповідного дозволу на участь у дорожньому русі великоваговим ТЗ. Додається відео з боді-камери ВІ0108, чим порушив п. 22.5 ГІДР порушення ГІДР по перевезенню великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вул. або залізн. переїздами».Вищевказана постанова не була видана йому відповідачем після складання та отримана позивачем у поштовому відділенні 22.12.2018 року. З винесеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною з наступних підстав.Позивач вказує, що відповідач не мав законних підстав на розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо за місцем його вчинення, оскільки розгляд справи повинен був здійснений за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення. Крім того,відповідачем визначалися габаритновагові параметри без проведення будь-яких зважувань на стаціонарному або пересувному пункті, з чого можна зробити висновок, що відповідачем проведено документальний габаритно-ваговий контроль.Документи, які підтверджують масу вантажу, були відсутні, оскільки товарно-супровідні документи не містили відомостей про масу вантажу, а тільки про їх кількість. Дані обставини свідчать про те, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не мав доказів про масу вантажу та визначив його масу на власний розсуд.Будь-які докази маси вантажу та розрахунки маси транспортного засобу та вантажу постанова не містить, а також не місить додатків до постанови.

У зв'язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.01.2019 року прийнято позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у вказаній адміністративній справі та призначено судове засідання.

Відповідачем інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Волошиним О.Ю. 21.01.2019 року на адресу суду за вх. №1590 надано відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що завданнями і функціями Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції (відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 № 96) є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідач зазначив, що 07.12.2018 року о 06 год. 10 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський, 359 км, водій керуючи ТЗ MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, із причіпом Schmitz номерний знак НОМЕР_2 перевозив вантаж, дорожні плити ПДН-14 (8шт), фактична маса якого за документами складає 48300, та не мав відповідного дозволу на участь у дорожньому русі великовагового ТЗ, чим порушив п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Відповідно до п. 22.5 ПДР: За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до п.1.3. ПДР, учасники дорожнього руху повинні знати і неухильно виконувати правила. Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» також передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вищевказані спеціальні правила перевезення великогабаритними транспортними засобами встановлені постановою КМУ від 18.01.2001 №30 «Про затвердження Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами». Відповідно до товаро-транспортної накладної № -4, наданої для перевірки, позивач перевозив на автомобілі MAN TGN 18.440днз НОМЕР_12, із причіпом Schmitz номерний знак НОМЕР_2 плити дорожні ПДН-14 в кількості 8шт. Згідно ТОСТУ 56600-2015 маса плити дорожньої ПДН-14 становить 4200кг (1 шт). Отже, маса вантажу який перевозив позивач становить 33600 кг (4200*8=33600). Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС маса автомобіля MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, без навантаження становить 8000, а маса причіпа Schmitz номерний знак НОМЕР_2, без навантаження, становить 6700. Отже, повна споряджена маса (брутто) складається із маси транспортного засобу MAN TGN 18.440 (8000), маси причіпа Schmitz (6700) та маси вантажу, що перевозиться: плити дорожні ПДН-14 в кількості 8шт (33600) та становить 8000 + 6700 + 33600 = 48300 кг при дозволеному навантаженні 40000 кг, що є порушенням норм чинного законодавства. Відповідальність за дане порушення передбачене ст. 132-1 КУпАП: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 грн. Згідно положень пункту 51 Порядку, документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється шляхом визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Відповідач зазначає, що інспектор поліції не здійснював габаритно-ваговий контроль в пунктах габаритно-вагового контролю та не застосовував вимірювального обладнання, яке проходить атестацію, оскільки ним було застосовано документальний габаритно-ваговий контроль, передбачений пунктом 51 Порядку. У зв'язку з викладеним, відповідач просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача.

В судове засідання 25.03.2019 року учасники справи не з'явилися, про дату, час на місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, відеозапис, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії постанови серії ЕАВ №778713 від 07.12.2018 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошиним Олегом Юрійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Як зазначено в тексті постанови, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 07.12.2018 року о 06 год. 10 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський, 359 км, керуючи ТЗ MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, із причіпом Schmitz номерний знак НОМЕР_2 перевозив вантаж дорожні плити ПДН-14 (8шт), фактична маса якого за документами складає 48300 кг, та не мав відповідного дозволу на участь у дорожньому русі великовагового ТЗ , чим порушив п.п. 22.5 ПДР України (а.с.15).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № -4 від 06.12.2018 року, водій ОСОБА_1, НОМЕР_13 перевозив на автомобілі MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, із напівпричепом бортовим номерний знак НОМЕР_2 плити дорожні ПДН-14 в кількості 8 шт. (а.с.21).

Згідно з копією витягу із бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України стосовно автомобіля MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12 маса автомобіля MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, без навантаження становить 8000 кг (а.с.36). Разом з тим, відповідно до витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС маса причіпа Schmitz номерний знак НОМЕР_2, без навантаження становить 6700 кг (а.с.37).

Відповідно до витягу ТОСТУ 56600-2015 маса плити дорожньої ПДН-14 становить 4200 кг (1 шт) (а.с.40).

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, досліджено відеозапис, наданий суду на оптичному диску в додаток до відзиву відповідача (а.с.39), з персональних мобільних відео реєстраторів інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича, з якого вбачається, що позивач був зупинений відповідачем у зв'язку з порушенням п.п. 22.5 ПДР України та позивача за результатами вказаної адміністративної справи притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Також з відеозапису вбачається, що процедура розгляду справи відповідачем порушена не була, позивачу були роз'яснені його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та положень ст. 63 Конституції України, надано докази скоєння позивачем правопорушення (продемонстровано відео), від отримання постанови позивач ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 121, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі Порядок).

Підпункт 2 абзацу 1 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879 (далі - Порядок), передбачає, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 3 Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

В пункті 6 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно положень пункту 51 Порядку, документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється шляхом визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Волошин Олег Юрійович, не здійснював габаритно-ваговий контроль в пунктах габаритно-вагового контролю та не застосовував вимірювального обладнання яке проходить атестацію, оскільки ним було застосовано документальний габаритно-ваговий контроль, передбачений пунктом 51 Порядку.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Фактично відповідач здійснював документальний габаритно-ваговий контроль за наявною у водія товарно-транспортною накладною № 000000-4 від 06.12.2018 (а.с.21), в якій зазначалося про перевезення автомобілем ТЗ MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, із причіпом Schmitz номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, вантажу. Сама товарно-транспортна накладна не містить вад заповнення, які б зумовили виникнення сумнівів в її достовірності.

Згідно з пункту 37 Порядку, учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до діючих вимог, які містилися в п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № -4, наданої для перевірки, позивач перевозив на автомобілі MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, із причіпом Schmitz номерний знак НОМЕР_2 плити дорожні ПДН-14 в кількості 8 шт. Згідно ТОСТУ 56600-2015 маса плити дорожньої ПДН-14 становить 4200 кг (1 шт). Отже, маса вантажу, який перевозив позивач розрахована відповідачем на підставі об'єктивних даних і становить33600 кг (4200*8=33600 кг). Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС маса автомобіля MAN TGN 18.440 днз НОМЕР_12, без навантаження становить 8000 кг. Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС маса причіпа Schmitz номерний знак НОМЕР_2, без навантаження становить 6700 кг. Отже, повна споряджена маса (брутто) складається із маси транспортного засобу MAN TGN 18.440 (8000кг), маси причіпа Schmitz (6700 кг) та маси вантажу, що перевозиться : плити дорожні ПДН-14 в кількості 8шт (33600 кг) та становить 8000 + 6700 + 33600 = 48300 кг, як зазначено у оскаржуваній постанові, при дозволеному навантаженні 40000 кг.

Таким чином, відповідач, здійснюючи документальний габаритно-ваговий контроль за наданою позивачем товарно-транспортною накладною та відповідними базами даних, які містять чітко визначені показники, встановив навантаження шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, і дійшов правомірного висновку про порушення встановлених правил перевезення вантажу позивачем. При цьому всі розрахунки відповідача, надані у відзиві, співпадають з визначеною ним остаточною масою навантаження, зазначеною в оскаржуваній постанові. При цьому в позові відсутні посилання на неправильне визначення відповідачем навантаження, альтернативний розрахунок, або наявність у позивача відповідного дозволу.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Знання правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, крім того суд не вбачає в діях відповідача порушень закону, на які посилається позивач в позові, а також таких порушень, що мають тягнути скасування оскаржуваної постанови. Таким чином, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП., подія якого, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи, доводи та докази позивача, викладені в позові висновків відповідача, викладених у постанові не спростовують, у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 132-1, 185, 222, 247, 251, 256, 258 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Олега Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, , ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_14, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 08.07.1998 року, ІПН:НОМЕР_9, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

Відповідач Інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошин Олег Юрійович, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 12.04.2019 року.

Суддя Н.В.Баркова