Справа № 640/15668/18
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,
29.08.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій позивач просить визнати дії УПП у Харківській області щодо оформлення протоколу серії БД №180878 від 13.08.2018 р. протиправними та відмініти його, визнати дії працівників поліції стосовно проведення огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 протиправними.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 13.08.2018 р. о 03:50 годині він проїжджав по вулиці Героїв Праці, 47 до себе до дому. Коли на вулиці Героїв Праці його зупинили працівники поліції УПП у Харківській області, а саме командир роти 1 батальйону, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 і сторін стався словесний конфлікт, оскільки позивачу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі чи проїхати з до Управління патрульної поліції для походження тесту на стан алкогольного сп'яніння на вул. Шевченка 315 А. Позивачу запропонували пройти тест на спеціальному приладі «Драгер», але він відмовився, так як вважав це за непотрібне, оскільки він не був у стані алкогольного сп'яніння, а проходження тесту - це лише привід для стягнення з нього коштів. ОСОБА_1 став наполягати проїхати в медичний центр для огляду, але працівники поліції відмовили. Надалі, коли стали складати протокол, позивачу пояснили, що зараз заберуть його водійське посвідчення і якщо він не підпише протокол то заберуть ще й авто і тоді позивач буде викупати його на штрафному майданчику. ОСОБА_1 підписав протокол в надії що зможе оскаржити його у суді і щоб забрати права. Вважає, що його втомлений вигляд та небажання розмовляти з поліцією викликав в них бажання покарати його за його не досить позитивну поведінку і аж ніяк не за нібито нетверезий стан. А на прохання відвезти його у медичний центр для експертизи, позивачу було відмовлено, у звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області про протиправність дій залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали.
05.09.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, недоліки зазначені в ухвалі суду усунуті та надано уточнений адміністративний позов.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.09.2018 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
09.11.2018 р. позивач подав до канцелярії суду уточнений адміністративний позов, в якому, зокрема, посилається на те, що у складеному відносно нього протоколі зазначено, що на думку працівників поліції позивач був з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме : характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Оскільки він перебував майже всю ніч за кермом, то в нього були явні ознаки перевтоми, а не алкогольного сп'яніння. Згідно ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за наявність стану алкогольного сп'яніння, а не ознаки алкогольного сп'яніння. Командир роти 1 батальйону, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 запропонував позивачу проїхати до райвідділу, щоб пройти тест на їх спеціальному приладі «Драггер», однак останній відмовився, оскільки прилад «Драггер» повинен бути з працівниками поліції і також він не входить в перечень спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння відповідно до Наказу Міністерства Внутрішніх справ України від 01.03.2010 року №33, а саме пункту 3 переліку Спеціальні технічні засоби для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. При оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, ЗУ «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію», затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, іншими нормативно правовими актами. Також технічні засоби, які використовуються повинні мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки. Окрім того, свідки правопорушення так і не пояснили чи був у співробітників поліції цей прилад, також в протоколі про адміністративне правопорушення співробітники взагалі не вказали номер та серію приладу «Драггер», що говорить про те, що в них його з собою не було. Отже, оскільки прилад « Драггер» не входить до переліку технічних засобів, які використовуються для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, тому вимогу працівників поліції являються не законними. Повідомив, що в Московському районному суді знаходиться справа з розгляду адміністративного протоколу (а.с.46-50).
27.11.2018 р. представник відповідача УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_3 подала до канцелярії суду відзив на позов, в якому зазначила, що УПП в Харківській області ДПП не погоджується з вказаним позовом, вважає його безпідставним, необґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
13.08.2018 року відносно ОСОБА_1 командиром
роти № 1 батальйону № 4 УПП в Харківській області ОСОБА_2 складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме - за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження
відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст. 130 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
15.08.2018 за вих. № 2661С складений відносно ОСОБА_1 адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 221 КупАП направлений на розгляд до Московського районного суду для прийняття рішення по суті.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.
Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов'язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.
Разом з тим, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.
Тобто, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов'язки для суб'єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова суду.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних фактів або висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків.
Відповідно до мотивувальної частини зазначеної постанови вбачається, що судом під час розгляду справи було досліджено відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських, які були присутні під час складання адміністративного матеріалу відносно позивача, були опитані свідки події, які в своїх поясненнях в судовому засіданні зазначили та підтвердили навіть той факт, що ОСОБА_1 не заперечувалось, що він дійсно перебуває у стані алкогольного сп'яніння (вказане також зафіксоване на відеозапису нагрудної камери поліцейського). Тобто, викладені в протоколі факти повністю підтвердилися іншими доданими до протоколу доказами та
поясненнями свідків.
Позивачем не наведено доказів, що свідчили б про наявність підстав вважати складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 протиправною діяльністю.
Враховуючи вищевикладене, на даний час немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача протиправними, тому представник відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, командира роти № 1 батальйону № 4 УШІ в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с.54-57).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник повторно не зявились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 20.03.2019 р. представник відповідача ОСОБА_3 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника УПП та ОСОБА_2, у задоволенні позову просила відмовити (а.с.85).
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи строки розгляду справи, вжиття судом всіх можливих заходів для сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи та відсутність будь-яких заяв, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Суд, повно і всебічно зясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
13.08.2018р. о 03-35 год. ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, в м.Харкові по вул. Героїв Праці, 47, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, про що був одразу складений протокол серії БД № 180878. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та здійснив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Харківського апеляційного суду від 27.11.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постанову Московського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін (а.с.80-82).
У постанові зазначено, що «Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.»
Частиною 4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що передбачено ст..254 КУпАП.
У справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи - органів внутрішніх справ за статтею 130 КУпАП. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Протокол надсилається органові (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 256 КУпАП передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Працівниками поліції були виявлені факти правопорушення позивачем ОСОБА_1 та складений відносно останнього протокол.
В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом, в якому фактично оскаржує дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, відповідно до вимог "Кодексу адміністративного судочинства України (ред. з 15.12.2017) оскаржуватись можуть рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а протокол лише зафіксував факт вчинення адміністративного правопорушення по ст.130 ч.1 КУпАП, стягнення за дане правопорушення може накласти лише суд.
Відносно позивача не виносився акт індивідуальної дії, тобто правовий акт компетентного органу або посадової особи, виданий на підставі юридичних фактів і норм права, що визначає права, обов'язки або міру юридичної відповідальності конкретних осіб.
Протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.
Протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов'язки для суб'єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст..242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки дії працівників поліції не стосувались притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а стосувались лише фіксації адміністративного правопорушення, що згідно норм чинного КАС України оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 19, 20, 77, 78, 205, 268, 286, 295 КАС України, ст. 9, 247, 251,254, 256, 265-2, 280 КУпАП, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області, поліцейського УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 командир 1 роти 4 батальйону про протиправність дій відмовити.
Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.
Відповідач 2 поліцейський УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2, місце перебування: м.Харків, вул..Шевченка 315-А.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Чередник В.Є.