Справа № 520/8897/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р. Справа № 520/8897/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, повний текст складено 05.12.2018 року, по справі № 520/8897/18

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання відповідача бездіяльним, визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області бездіяльним при розгляді заяви про зарахування до страхового стажу певного періоду при призначенні пенсії, визнати протиправною відмову у зарахуванні до страхового стажу період знаходження по інвалідності період з 20.10.2005 року по 13.03.2012 року при призначенні пенсії за віком;

- зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати до страхового стажу роботи з року період догляду за дитиною - інвалідом при призначенні пенсії за віком та зробити перерахунок пенсії за віком, враховуючи період з 20.10.2005 року по 13.03.2012 року додатково.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року частково задоволено позов.

Визнано протиправною бездіяльність Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області при розгляді заяви ОСОБА_1 про зарахування до страхового стажу певного періоду при призначенні пенсії.

Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2018 року про перерахунок страхового стажу для призначення та виплати пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог зазначила, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, проте обрав помилковий спосіб захисту порушених прав.

Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 20.10.2005 року по 01.09.2013 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності як інвалід 3 групи загальне захворювання, що підтверджується копією посвідчення (а.с.9).

З 13.03.2012 року позивачу Микитівським УПФУ м. Горлівка згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" була призначена пенсія за віком.

31.10.2016 року ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області та на пенсійний облік у Ізюмському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матерям (батькам) інвалідів, що підтверджується довідками (а.с.17, 22).

Згідно записів з трудової книжки позивача, ОСОБА_1 з 08.11.2004 року звільнена з роботи у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку за ст.38 КЗпП (зворотна сторона а.с. 11).

Син позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства 3 групи з 12.10.2000 року по теперішній час, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідками МСЕК (а.с. 23- 26).

25.01.2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок страхового стажу для призначення та виплати пенсії за віком, в якій просила повідомити чому їй зараховано у стаж роботи, який дає право на пільгову пенсію, лише 22 роки (а.с.13).

06.02.2018 року Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області листом № 67/М-14 повідомило позивача, що згідно матеріалів електронної справи ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та загальний трудовий стаж становить 22 роки 08 місяців 05 днів. Також зазначено, що період знаходження на інвалідності внаслідок загального захворювання при призначенні пенсії за віком не враховано до загального трудового стажу, тому що відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного стажу, зараховується також період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого ст.26 цього Закону. Із посиланням на приписи ст.33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вказано, що спочатку визначається розмір пенсії за віком, а потім обчислюється розмір пенсії по інвалідності і в цьому випадку період знаходження на інвалідності внаслідок загального захворювання зараховується до стажу роботи, щоб обчислити пенсію за віком, з якої потім буде обчислена пенсія по інвалідності.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо зарахування до страхового стажу відповідного періоду, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що лист відповідача № 67/М-14 від 06.02.2018 року не містить ознак відмови, на яку посилається позивач, як не містить і доводів стосовно невідповідності поданої заяви позивача встановленому зразку для подання заяви для проведення перерахунку, а тому відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно розгляду заяви позивача та прийняття за результатами такого розгляду відповідного рішення про відмову у її задоволенні або її задоволення як передбачено нормами діючого законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2018 року про перерахунок страхового стажу для призначення та виплати пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Згідно п. "є" ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду за інвалідом групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 вказаного Порядку визначено, що час догляду за інвалідомI групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на 20.10.2005 року), загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні(перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), згідно п.4.1 якого орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший призверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсіїприймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За приписами п.4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

У п.4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення зодного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсіїбез урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом розгляду заяви позивача про перерахунок страхового стажу для призначення та виплати пенсії за віком відповідач листом № 67/М-14 від 06.02.2018 року надав роз'яснення щодо підстав для зарахування періоду знаходження позивача на інвалідності внаслідок загального захворювання до страхового стажу.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що лист пенсійного органу № 67/М-14 від 06.02.2018 року не є рішенням у розумінні вищенаведених правових норм, у зв'язку з чим відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно розгляду заяви позивача, та прийняття за результатом її розгляду рішення про її задоволення або про відмову у її задоволенні.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Ізюмського об'єднаного УПФУ Харківської області при розгляді заяви про зарахування до страхового стажу певного періоду при призначенні пенсії підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу період знаходження по інвалідності з 20.10.2005 року по 13.03.2012 року при призначенні пенсії за віком, колегія суддів зазначає про їх необгрунтованість та відсутність підстав для задоволення, оскільки як вже було зазначено судовою колегією вище, лист відповідача за результатом розгляду заяви позивача не містить відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу період знаходження по інвалідності.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2018 року про перерахунок страхового стажу для призначення та виплати пенсії за віком.

Доводи апелянта щодо обрання судом першої інстанції помилкового способу захисту порушених прав не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовані вищенаведеним правовим обґрунтуванням та обставинами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 по справі № 520/8897/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов