Справа № 404/1104/19
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1104/19
Номер провадження 2-а/404/62/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Зайко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальону № 4 Іванівського ВП Роздільнянського відділу поліції ГУ НП у Одеській області Бахтія Андрія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача УПП у Одеській області про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти 1 батальону № 4 Іванівського ВП Роздільнянського відділу поліції ГУ НП у Одеській області Бахтія Андрія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача УПП у Одеській області про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі.
Позивач посилається в позові на те, що притягнення мене до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, оскільки винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення, без підготовки та надання мені часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено.

Вважає, що жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху відповідач не надав. У постанові відсутні докази того, що відображена на приладі «112км/год» швидкість належала саме його автомобілю, оскільки автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв та клопотань до суду не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду пояснення на позов, вказавши, що вимоги позивача не обґрунтовані належними доказами та зазначивши, що постанова серії НК № 529900 від 07.02.2019 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі, фото та відеоматеріали, відзняті лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТгuСАМ L.ТІ 20/20 № ТС000663 підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Законність використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів вказав «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ТгuСАМ L.ТІ 20/20 № ТС000663», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 обгрунтував в поясненнях (а.с.16-19).

Вказав на те, що згідно з п. 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Разом з тим, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої дорожнім знаком 3.29 швидкості руху.

Дослідивши матеріали, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, подані до суду докази, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.02.2019 року поліцейського роти 1 батальону № 4 Іванівського ВП Роздільнянського відділу поліції ГУ НП у Одеській області Бахтій А.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії НК № 529900 в якій зазначено, що ОСОБА_1 07.02.2019 року о 15 гол. 48 хв. в Одеській області на 401 км ад Київ-Одеса керуючи автомобілем ТOYOTA Саmry н/з НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 112 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (максимально дозволена швидкість 50 км/год) та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 2).
Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Посилання позивача на те, що він їхав з дозволеною швидкістю, спростовуються відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перевищив дозволену швидкість руху.
Крім того, доводи позивача спростовуються наданою фото копією відео файлу, на кому чітко зображені докази скоєння позивачем правопорушення(а.с.21).
А тому суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для визнання дій протиправними та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ч. 3 ст. 122, ст. 254, ст. 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальону № 4 Іванівського ВП Роздільнянського відділу поліції ГУ НП у Одеській області Бахтія Андрія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача УПП у Одеській області про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови серії НК № 529900 від 07.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та закриття провадження по справі відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - поліцейський роти 1 батальону № 4 Іванівського ВП Роздільнянського відділу поліції ГУ НП у Одеській області Бахтій Андрій Іванович, місце знаходження: вул. Центральна, 81, смт Іванівка, Одеська область, 67200.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - УПП у Одеській області (місце знаходження: вул. Ак.Корольова, 5, м. Одеса, 65101.
Повне судове рішення складено 08.04.2019 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда