Справа № 826/11065/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Коломійцевої А.О.,

представника відповідача Сіренка С.В.

представника компанії «NIBULON S.A.» Васильєва А.О.,

представника ПАТ «Компанія Райз» Ковальчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги компанії «NIBULON S.A.» та державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року (повний текст рішення складено 07.02.2019, суддя Донець В.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, треті особи: приватне акціонерне товариство «Компанія Райз», компанія «NIBULON S.A.» про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, у якому просила визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця Сіренко Сергія Володимировича, в межах виконавчого провадження №55583162, у відношенні ОСОБА_6, які виявляються у перевищенні та зловживанні правами державного виконавця наданих Законом України "Про виконавче провадження", зобов'язати припинити такі дії та утриматись від послідуючих протиправних дій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним направлення ОСОБА_6 виклику від 27 червня 2018 року №5583162/20.1-4/23, складеного старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем, який не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, компанія «NIBULON S.A.» та державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, апелянт зазначає, що адміністративний позов ОСОБА_6 до державного виконавця, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, а відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч. 3 ст. 287 КАС України).

Вказано в апеляційній скарзі, також, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що виклик мав містити інформацію про період, за який необхідно надати інформацію, яку саме інформацію про відчуження потрібно повідомити (чи лише про факти прийняття рішень, чи про осіб, яким відчужувалось майно, яке саме майно тощо), а також що відсутність у виклику визначеності з вказаних питань ставить під сумнів можливість отримання необхідної інформації, адже можливість повідомити детальну інформацію про відчуження майна без відповідних документів є доволі сумнівним, при цьому, зазначено, що виклик мав єдину мету: викликати позивача до державного виконавця задля того, щоб державний виконавець отримав би можливість поставити позивачу певні питання щодо обставин, пов'язаних зі з'ясуванням майнового стану боржника - юридичної особи, до складу органу управління якого входить позивач, в тому числі - з наданням для огляду (пред'явленням) позивачеві окремих матеріалів з виконавчого провадження.

Крім того, вказує апелянт, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не пов'язують виклик державним виконавцем посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а також для надання пояснень та іншої інформації, необхідної для проведення виконавчих дій, з будь-якими умовами та/чи обставинами, окрім однієї - здійснення державним виконавцем виконавчого провадження.

Компанія «NIBULON S.A.», також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення Окружний адміністративний суд міста Києва в порушення ч.1 ст. 2 КАС України так і не встановив, яке саме право та законний інтерес позивача було порушено оспорюваними діями державного виконавця і в чому конкретно полягає порушення таких прав та законних інтересів з боку державного виконавця. Зазначено, також, що закон надає державному виконавцю право викликати фізичних осіб та посадових осіб юридичних осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, і в той же час, закон не обмежує державного виконавця в праві викликати тільки посадових осіб юридичних осіб, які є стороною виконавчого провадження.

Апелянт звертає, також, увагу на те, що позивач є членом наглядової ради боржника у виконавчому проваджені - ПАТ «Компанія «Райз» і ним, можливо, приймалися рішення щодо відчуження нерухомого майна ПАТ «Компанія «Райз», на яке можливо було б звернути стягнення з метою виконання рішення суду, а тому, позивачу можуть бути відомі умови на яких наглядова рада ПАТ «Компанія «Райз» погодила продаж нерухомого майна ПАТ «Компанія «Райз» третім особам (зокрема, ціна нерухомого майна ПАТ «Компанія «Райз», яке було продано зазначеним вище покупцям, умови оплати на яких продавалося майно ПАТ «Компанія «Райз», порядок його передачі тощо).

05.04.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційні скарги, у якому ОСОБА_6 просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити. У відзиві позивач зазначає, що її права порушені, зокрема, право на дотримання державним виконавцем ст. 19 Конституції України за змістом якої, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, право на неухильне дотримання державним виконавцем засад здійснення виконавчого провадження, право на неухильне дотримання державним виконавцем вимог ст. 4,8 ЗУ «Про державну службу», право на дотримання з боку державного виконавця вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», право позивача на дотримання державним виконавцем принципу верховенства права.

Зазначено у відзиві, що державним виконавцем Сіренко С.В. здійснений виклик позивача не відповідає меті, встановленій п. 14 ч. З ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому відсутність визначеності у виклику ставить під сумнів можливість отримання необхідної інформації, адже можливість повідомити детальну інформацію про відчуження майна без відповідних документів є доволі сумнівним, на час розгляду справи відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про вчинення всіх дій визначених статтею 53 ЗУ «Про виконавче провадження» та державним виконавцем не дотримано основних засад здійснення виконавчого провадження, зокрема, щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. При цьому, зазначено, що державний виконавець Сіренко С.В. безпосередньо приймав участь у підготовчих судових засіданнях, однак, не скористався процесуальним правом звернутися до суду з відповідною заявою про заміну неналежного відповідача.

05.04.2019 від приватного акціонерного товариства «Компанія Райз» надійшов відзив на апеляційні скарги, у якому третя особа просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити. У відзиві зазначено, що судом досліджено всі обставини справи та в результаті встановлено, що дії державного виконавця є протиправними, а відтак призвели до порушення прав позивача. Також, третя особа вказує, що виклик державного виконавця був направлений лише в межах одного виконавчого провадження №55583162, де стягувачем є NIBULON S.A., і дана обставина свідчить про упередженість у відношенні до стягувача NIBULON S.A., оскільки в провадженні державного виконавця Сіренко С.В. на виконанні перебували й інші виконавчі провадження, які приєднані до зведеного, де боржником є ПрАТ «Компанія «Райз». Також, ПрАТ «Компанія «Райз» вважає, шо позов було заявлено до належного відповідача.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку відповідача, думку представника компанії «NIBULON S.A.» та думку представника ПАТ «Компанія Райз», дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2017 №759/16206/14-ц старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. прийнято постанову від 22.012018 про відкриття виконавчого провадження №55583162, за яким стягувач - компанія "Nibulon S.A.", боржник - ПАТ "Компанія "Райз".

Представником компанії "Nibulon S.A." (стягувач) подано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України клопотання від 15.06.2018, у виконавчому провадженні №55583162, в якому повідомлялось про відчуження ПАТ "Компанія "Райз" (боржник) об'єктів нерухомого майна на підставі рішень спостережної ради, в зв'язку з чим заявник просив викликати для надання пояснень щодо відчуження нерухомого майна боржника членів наглядової ради боржника: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. направлено на адресу ОСОБА_6 виклик від 27.06.2018 №55583162/20.1-4/23, відповідно до якого державний виконавець вимагав від позивача, як члена спостережної ради ПАТ "Компанія "Райз", з'явитися до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 10.07.2018 о 10.00 год. для надання пояснень щодо обставин відчуження нерухомого майна ПАТ "Компанія "Райз" на підставі рішень спостережної ради. Також державним виконавцем зазначено, про обов'язковість його вимог та попереджено про відповідальність за їх невиконання, в тому числі кримінальну.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо направлення такої вимоги, звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зміст виклику від 27.06.2018 №55583162/20.1-4/23 не відповідає меті, встановленій пунктом 14 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та частині першій цієї статті, за якою виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Метою виклику позивача є забезпечення виконання рішення міжнародного арбітражного суду, однак у виклику відсутня інформація про період, за який необхідно надати інформацію, яку саме інформацію про відчуження потрібно повідомити (чи лише про факти прийняття рішень, чи про осіб, яким відчужувалось майно, яке саме майно, тощо), при цьому відсутність визначеності у виклику ставить під сумнів можливість отримання необхідної інформації, адже можливість повідомити детальну інформацію про відчуження майна без відповідних документів є доволі сумнівним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до пункту 3, 14 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Зміст положення пункту 14 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що державний виконавець наділений повноваженнями викликати фізичних осіб, посадових осіб для надання пояснень, при цьому обов'язковим є, щоб такий виклик був здійснений державним виконавцем з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні та під час здійснення виконавчого провадження.

За змістом статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" до виконавчих документів віднесено виконавчі листи та накази, що видаються судами в передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як убачається зі змісту виклику від 27.06.2018 №55583162/20.1-4/23, направленого на адресу ОСОБА_6, підставою для його складення слугувала інформація про відчуження ПАТ "Компанія "Райз" об'єктів нерухомого майна на підставі рішень наглядової ради, до складу якої, відповідно до річної інформації емітента цінних паперів оприлюдненої на офіційному веб-порталі боржника, входить ОСОБА_8 У виклику зазначено, що його зроблено в рамках здійснення відповідачем виконавчих дій у виконавчому провадженні №55583162.

У постанові старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2018 у виконавчому провадженні №55583162 зазначено, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №759/16206/14-ц, виданого 28.12.2017 Святошинського районним судом міста Києва, яким надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014.

Отже, виклик відповідачем направлено позивачу під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №55583162. Зі змісту виклику від 27.06.2018 №55583162/20.1-4/23, позивач викликалась до державного виконавця як член наглядової ради ПАТ "Компанія "Райз".

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 №514 посадові особи органів акціонерного товариства - фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Згідно п. 8.3. Статуту публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» наглядова рада є органом товариства, який здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом і законом, контролює та регулює діяльність одноосібного виконавчого органу (генерального директора) (а.с.116, т.2).

Відповідно до п. 8.3.3. Статуту публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» до виключної компетенції наглядової ради належить затвердження умов цивільно-правових, трудових договорів, які укладатимуться з членами виконавчого органу (генеральним директором), встановлення розміру винагороди, в тому числі але не виключно затвердження умов правочинів (договорів, угод тощо) по розпорядженню майном Товариства і отримання кредитів, які плануються до укладання Товариством на суму, що перевищує, в рамках одного договору еквівалентну 10 000 000,00 доларів США по курсу гривні до долара США, встановленому Національним банком України, на дату укладання такого правочину, а також будь-яких інших правочинів, укладених на суму, що перевищує вказану (а.с.117, т. 2).

Відповідно до п. 9 Положення про наглядову раду публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз», затвердженого загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (протокол №21 від 24.04.2013) члени наглядової ради є посадовими особами товариства (а.с.101-102, т. 2).

Таким чином, на позивача як на посадову особу публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» - боржника у виконавчому провадженні ВП №55583162 з примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц від 28.12.2017, виданого Святошинським районним судом міста Києва на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017, поширюється дія п. п. 3, 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

У виклику позивачу: роз'яснено положення статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" щодо обов'язковості вимог державного виконавця, право державного виконавця одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18); наведено положення статті 76 Закону України "Про виконавче провадження" щодо відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця, в тому числі за неявку без поважних причин за викликом виконавця (частина перша); зобов'язано з'явитися до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за визначеною адресою, у встановлені дату та годину для надання пояснень щодо обставин відчуження нерухомого майна ПАТ "Компанія "Райз"; попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст виклику не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, не відповідає меті, встановленій пунктом 14 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та частині першій цієї статті (оскільки у виклику відсутня інформація про період, за який необхідно надати інформацію, яку саме інформацію про відчуження потрібно повідомити (чи лише про факти прийняття рішень, чи про осіб, яким відчужувалось майно, яке саме майно, тощо), що ставить під сумнів можливість отримання необхідної інформації, адже можливість повідомити детальну інформацію про відчуження майна без відповідних документів є доволі сумнівним), з огляду на наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що у виклику відповідачем вказано, що такий вчинено з приводу виконавчого документу, що перебуває у виконавчому провадженні - виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017, виклик не передбачав іншої мети виклику позивача, аніж отримання пояснень щодо відчуження нерухомого майна суб'єкта господарювання, посадовою особою органу управління якого є позивач і який є боржником саме в цьому виконавчому провадженні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що виклик має містити інформацію про період, за який необхідно надати інформацію, яку саме інформацію про відчуження потрібно повідомити, а також що відсутність у виклику визначеності з вказаних питань ставить під сумнів можливість отримання необхідної інформації, оскільки такий не ґрунтуються на нормах права, жоден нормативно-правовий акт не передбачає обов'язку державного виконавця вказувати у виклику, що надсилається на адресу фізичної чи посадової особи з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, будь-які деталі питань, що підлягають з'ясуванню державним виконавцем під час з'явлення до державного виконавця особи, що викликається, в тому числі - і відомостей щодо періоду часу, за який необхідно надати інформацію, відомостей щодо змісту, обсягу і форми інформації тощо.

При цьому, позивачем не спростовано того, що виклик був надісланий саме у зв'язку зі здійсненням відповідачем виконавчого провадження ВП №55583162 з примусового виконання Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зі змісту виклику вбачається та є очевидним, що виклик мав за мету викликати позивача до державного виконавця задля того, щоб державний виконавець міг поставити позивачу певні питання щодо обставин, пов'язаних зі з'ясуванням майнового стану боржника - юридичної особи, до складу органу управління якого входить позивач, в тому числі - з наданням для огляду (пред'явленням) позивачеві окремих матеріалів з виконавчого провадження, адже, з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (які містяться в матеріалах справи, зокрема, т. 2 та т. 3) вбачається, що боржник - ПАТ «Компанія «Райз» на підставі відплатних договорів здійснило відчуження належного йому нерухомого майна на користь певного переліку товариств.

А оскільки, в даному випадку позивач є членом наглядової ради боржника у виконавчому проваджені - ПАТ «Компанія «Райз» і ним можливо приймалися рішення щодо відчуження нерухомого майна ПАТ «Компанія «Райз», на яке можливо було б звернути стягнення з метою виконання рішення суду та позивачу можуть бути відомі умови на яких наглядова рада ПАТ «Компанія «Райз» погодила продаж нерухомого майна третім особам, ціна нерухомого майна, яке було продано, умови оплати на яких продавалося майно, порядок його передачі тощо, колегія суддів вважає, що вказані питання могло бути з'ясовано державним виконавцем саме під час отримання пояснень позивача в рамках виконавчого провадження ВП №55583162.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій нібито не з тією метою, з якою йому законом надано відповідні повноваження, є необ'єктивними та такими, що не ґрунтуються на нормах права.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» не вимагає від державного виконавця вжиття будь-яких заходів до посадових осіб боржника - юридичної особи, які зобов'язані були подати декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, перш ніж викликати посадових осіб боржника з метою отримання пояснень з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні (п. 14 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»), а також щодо безоплатного отримання з метою захисту інтересів стягувача від посадових осіб необхідних для проведення виконавчих дій пояснення, довідок та іншої інформації, в тому числі конфіденційної (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відтак, з огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно послався на положення ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинення державним виконавцем процесуальних дій, передбачених п. п. 3, 14 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», не перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з вчиненням/невчиненням державним виконавцем дій, передбачених ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, невжиття державним виконавцем дій, передбачених ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про необґрунтованість оскаржуваного виклику.

Позивачем також була заявлена вимога про зобов'язання припинити дії та утриматись від послідуючих протиправних дій щодо надсилання вимог, однак, оскільки суд дійшов висновку про наявність повноважень у державного виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб під час здійснення виконавчого провадження та під ставність направлення і обґрунтованість виклику, підстави для задоволення такої вимоги також відсутні.

Також, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником компанії «NIBULON S.A» зазначено, що адміністративний позов до державного виконавця, задоволенню не підлягає, так як позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача.

Однак, колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи, як і доводи державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, викладені в апеляційній скарзі, про те, що адміністративний позов до державного виконавця, задоволенню не підлягає, так як позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки судом першої інстанції даний спір розглянуто як публічно-правовий відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, позаяк позивачем (яка не є учасником виконавчого провадження та особою, яка залучена до проведення виконавчих дій) заявлено вимоги до державного виконавця як до суб'єкта владних повноважень в розумінні пункту 7 статті 4 КАС України.

Так, за правилами частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Однак, як вже було встановлено, позивач не є учасником виконавчого провадження і не залучався до проведення виконавчих дій, тому вказана справа не підлягала розгляду у порядку, визначеному статтею 287 КАС України, а повинна була розглядатись за загальними правилами розгляду адміністративних справ, а тому, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є належним відповідачем.

Отже, доводи апеляційної скарги компанії «NIBULON S.A.» та доводи апеляційної скарги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, призвели до помилкового вирішення справи в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним направлення ОСОБА_6 виклику від 27 червня 2018 року №5583162/20.1-4/23, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича та апеляційну скаргу компанії «NIBULON S.A.» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, треті особи: приватне акціонерне товариство «Компанія Райз», компанія «NIBULON S.A.» про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення дій, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.А. Губська

О.О. Беспалов