Справа № 1340/4822/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1900/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, ухвалене суддею Брильовським Р.М. у м. Львові о 18 год. 12 хв. у справі № 1340/4822/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду у якому просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.03.2018 року № , № , № .

Позовні вимоги мотивовано тим, що не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу позивачки відповідно до п. 165.1.5 9 п. 165.1 ст. 16 5 ПК України курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті суми прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням ДФС у Львівській області 16.03.2018 року № , № , № .

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління ДФС у Львівській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що причиною заниження податку на доходи фізичних осіб стало не включення ОСОБА_1 до загального річного оподатковуваного доходу за рік, доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) непогашеної заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 386 526 грн. 80 коп. та неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що 25.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/0046/82/56233, за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 48 тис. доларів США.

Станом на 01.01.2014 року, сума основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором становила 39 496, 82 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 315 698 грн. 08 коп. (39 496, 82 доларів США х 7,993 грн.), що підтверджується випискою з рахунку.

30.08.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який в силу закону є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір про часткове прощення боргу (надалі договір про часткове прощення боргу) за вищезгаданим кредитним договором № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року. За договором про часткове прощення боргу, сторонами визначено що сума основного боргу за кредитним договором № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року станом на момент його укладення становить 718 177 гривень 90 коп.

За умовами договору про часткове прощення боргу, ОСОБА_1 анульовано (прощено) лише частину основного боргу в сумі 386 526 гривень 80 коп.

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» направив до ГУ ДФС у Львівській області податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь фізичної особи і сум утриманого з них податку - форма 1ДФ із зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості за кредитом, перераховану у національну валюту України за курсом НБУ станом на 30.08.2016 року, що становило 386 526 гривень 80 коп.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та складено акт від 28.02.2018 року № 485/13-01-13-10/НОМЕР_4.

За результатами цього акта 16.03.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення № , № та № .

Податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, яке полягало у не включенні позивачкою в повному обсязі до загального річного оподаткованого доходу суми доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 386 526,80 грн., що призвело до нарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 86 968 грн. 54 коп. (69 574,83 грн. основний платіж та 17 393,71 грн. штрафна санкція), військового збору у сумі 7 247,39 грн. (5 797,91 грн. основний платіж та 1 449,48 грн. штрафна санкція) та 170 гривень штрафної санкції.

До такого висновку податковий орган прийшов на підставі відомостей ЦБД про суми виплачених доходів позивачці від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за 2016 рік в розмірі 386 526 гривень 80 коп. (дохід за ознакою «126-додаткове благо»). В свою чергу, позивачка не подала декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не задекларувала в розділі «інші доходи» суму отриманого доходу. Також, податкова інспекція прийшла до висновку про заниження військового збору на суму 7 247,39 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з відсутності складу податкового правопорушення передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакція, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

25.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/0046/82/56233, за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 48 тис. доларів США. До цього кредитного договору укладались додаткові угоди, за якими фактична заборгованість по кредиту збільшувалась на суму заборгованості по процентах, зокрема, додаткова угода № 014/0046/8256233/81-1-0-00/7614 від 12 червня 2014 року, згідно з якою, заборгованість по відсотках була зарахована до основної суми боргу. Згідно з даною додатковою угодою, заборгованість по кредиту до моменту її укладення, складала 38 760, 32 доларів, а за її умовами фактична заборгованість по кредиту збільшилась на суму заборгованості по процентах.

Станом на 01.01.2014 року, сума основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором становила 39 496, 82 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 315 698 грн. 08 коп. (39 496, 82 доларів США х 7,993 грн.), що підтверджується випискою з рахунку.

30.08.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який в силу закону є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір про часткове прощення боргу за вищезгаданим кредитним договором № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року. За договором про часткове прощення боргу, сторонами визначено що сума основного боргу за кредитним договором № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року станом на момент його укладення становить 718 177 гривень 90 коп., тобто з цього договору видно, що сторонами змінено валюту зобов'язання на гривню. За умовами договору про часткове прощення боргу, ОСОБА_1 анульовано (прощено) лише частину основного боргу в сумі 386 526 гривень 80 коп.

Судом апеляційної інстанції встановлено те, що на момент укладення згаданого вище кредитного договору курс долара США відносно української гривні становив 5,05 грн. за долар США, що було еквівалентно 247 450 грн. при сумі кредиту 49000 доларів США. Станом на 01.01.2014 року, сума основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором становила 39 496, 82 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 315 698 грн. 08 коп. (39 496, 82 доларів США х 7,993 грн.). 30 серпня 2016 року сторони кредитного договору № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року змінили валюту кредитування з долара США на українську гривню та встановили її розмір відповідно до розміру непогашеної заборгованості в сумі 1 004 070,29 грн., з якої 718 177, 90 грн. основного боргу.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що станом на 30 серпня 2016 року, тобто на момент укладення договору про прощення боргу ОСОБА_1 погашено 20 814,06 доларів США основного боргу. Таким чином, виходячи з курсу долара США за даними НБУ станом на 30.08.2016 року (25,48 грн. - 1 долар США) позивачкою в еквіваленті на українську гривню було сплачено 530 342,24 грн.

Залишок заборгованості позивачки з основного боргу станом на момент укладення договору про прощення боргу становив 28 185,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом 30.08.2016 року становить 718 177, 90 грн. Кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за домовленістю сторін враховуючи значне підняття курсу долара США та з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника прощено основного боргу в сумі 386 526,80 грн., що є лише частиною заборгованості з основного боргу, яка утворилась станом на 30.08.2016 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в договорі від 30.08.2016 року про часткове прощення боргу за кредитним договором № 014/0046/82/56233 від 25 березня 2008 року не зазначено, що цей договір стосується прощення боргу, який виник внаслідок курсової різниці долар США - гривня. Однак, виходячи з суті цього договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предметом цього договору є прощення частини основного боргу, процентів та пені за порушення строків погашення, які утворилися внаслідок підвищення курсу долара США.

У зв'язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, підрозділ 1 розділу XX було доповнено пунктом 8 згідно із Законом № 321-VIIІ від 09.04.2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань».

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов'язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, є не віднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Зазначені преференції застосовуються до всіх фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року, операції з прощення (анулювання) заборгованості за якими здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Таким чином, сума кредиту анульована (прощена) за договором про часткове прощення кредиту, навіть виходячи з суми боргу визначеного цим договором, - є курсовою різницею, сума якої на момент прощення (анулювання) боргу була меншою за мінімально необхідний розмір, визначений у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення», оскільки платник податків вже здійснив часткове погашення боргу, а отже, - не є додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Їх застосування виключає наявність податкового правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а відтак зумовлює безпідставність висновків податкового органу про збільшення загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування іншими податками.

Наведене свідчить про відсутність складу податкового правопорушення передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а отже суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року в справі № 1340/4822/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст виготовлено 11.04.2019 року