Справа № 162/234/19
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/234/19
Провадження № 2-а/162/21/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням судді Глинянчука В.Д., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Позов ОСОБА_1 надійшов до суду 25 березня 2019 року.

Ухвалою від 29 березня 2019 року у справі відкрито провадження. Судовий розгляд справи призначено на 09 квітня 2019 року з повідомленням сторін.

Справу по суті розглянуто 09 квітня 2019 року без участі сторін.

На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -- КАС) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 вважає незаконною постанову відповідача ОСОБА_2 від 15 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частинами 1/2 статей 121/122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за керування о 20 годині 15 березня 2019 року по вулиці Незалежності у селищі Любешів транспортним засобом, у якого не освітлювалась передня права фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив пункти 31.4, 9.9 (б) Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Транспортний засіб позивача було зупинено з порушенням вимог ПДР та Закону України «Про національну поліцію». Отже, всі наступні дії поліцейського були протиправними.

ОСОБА_1 настоює, що за викладених в оскаржуваній постанові обставин він керував транспортирним засобом, в якому не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла, без порушень будь-яких правил дорожнього руху, в розумінні пункту 31.4.3 ПДР експлуатація його автомобіля не заборонена.

Вказує, що при неправомірній зупинці його автомобіля працівниками поліції він увімкнув аварійну сигналізацію, яка з невідомих на той час причин не спрацювала. Даний факт поліцейськими не досліджувався. Після винесення відповідачем оскаржуваної постанови ОСОБА_1 одразу усунув неполадки і тоді продовжив рух.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки даною постановою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, однак не вказано за якою нормою частини і статті КУпАП накладено стягнення, не застосовано норми статті 36 КУпАП, так як зазначено, що він скоїв адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1/2 статей 121/122 КУпАП.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач поліцейський ОСОБА_2 будь-яких заяв по суті справи, клопотань суду не подавав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до постанови поліцейського ОСОБА_2 від 15 березня 2019 року серії ДПО18 № 253163 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування о 20 годині 15 березня 2019 року по вулиці Незалежності у селищі Любешів транспортним засобом, у якого не освітлювалась передня права фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив пункти 31.4, 9.9 (б) ПДР. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за частиною першою статті 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частина друга статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

У відповідності зі статтею 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з частинами першою, другою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до підпункту «в» пункту 31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у якого не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

У відповідності з підпунктом «б» пункту 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

6. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктом 31.4.3 (в) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо технічний стан транспортних засобів та їх обладнання не відповідають вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, якщо на транспортному засобі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Отже, як вбачається з аналізу наведених положень ПДР, вказана вище несправність транспортного засобу не передбачена як порушення ПДР, а тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення.

Позивач у цій частині позовної заяви покликається на те, що його автомобіль було зупинено незаконно, відтак усі подальші дії відповідача не можна вважати правомірними.

Стаття 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачає конкретні підстави, які надають право поліцейському зупиняти транспортний засіб. Закон зобовязує поліцейського проінформувати водія про конкретну причину зупинку транспортного засобу.

З змісту позовної заяви слідує, що причин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у відповідача не було.

Разом з тим, суд констатує неможливість встановлення усіх обставин зупинки транспортного засобу ОСОБА_1, у тому числі через процесуальну пасивність відповідача у звязку з неподанням на пропозицію суду відзиву на позов та доказів правомірності своїх дій.

Крім цього, суд звертає увагу, що кваліфікація обвинувачення позивача через формулу «за частиною 1/2 статті 121/122 КУпАП» не ґрунтується на положеннях цього Кодексу. Відповідач ОСОБА_2 , притягнувши до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за два правопорушення, не послався у постанові на статтю 36 КУпАП, не вказав у межах санкції якої статті КУпАП накладено стягнення тощо.

З огляду на викладене, для досягнення передбаченої статтею 1 КУпАП мети, суд доходить висновку про необхідність скасування постанови відповідача від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 із закриттям справи про адміністративне правопорушення, що відповідає пункту 3 частини третьої статті 286 КАС.

7. Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати.

Керуючись статтями 242-246, 286 КАС, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 серії ДПО18 № 253163 від 15 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1/2 статей 121/122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення за частинами 1/2 статей 121/122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.Д. Глинянчук