Справа № 355/412/19
Суддя: Коваленко К. В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/412/19
Провадження № 2-а/355/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Ющенко Л.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Баришівського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенанта поліції Гордієнка Миколи Олександровича про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з зазначеним адміністративним позовом , який обґрунтовує наступним.

09.03.2019 року інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенантом поліції Гордієнком М.О., ухвалено постанову серія ЕАВ №974560 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, він рухався 08.03.2019 року о 23год.59 хв. за кермом автомобіля по автодорозі яка має дві полоси руху, в крайній лівій полосі при вільній крайній правій полосі.

Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав.

08.03.2019 року о 23год.59 хв. за кермом автомобіля по автодорозі Київ -Харків в напрямку м. Харків. Проїжджаючи в с. Іванків, він виїхавши з кола, на розвилці на Бориспільську окружну дорогу, зайняв крайню ліву полосу, оскільки на дорозі була перешкода( кіт перебігав дорогу), а потім він побачив патрульний автомобіль та думав, що там сталось ДТП тому не перестроювався правий ряд.

Просив суд визнати протиправними дії інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенанта поліції Гордієнка Миколи Олександровича при винесенні постанови серія ЕАВ №974560 від 09.02.3019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та скасувати постанову.

29.03.2019 року судом за вх. № 2564 отримано від відповідача відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просили розгляд справу проводити за відсутності відповідача та у задоволенні позову відмовити. Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі

Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши до суду відзив на адміністртивний позов, в якому просить розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами у справі (а. с. 23-27 ).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11.5 ПДР передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (пункт 2.4. а) ПДР).

У відповідності до частини 2 статті 121 КУпАП порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що посилання позивача на те, що вимога розташування транспортних засобів на дорозі немає жорсткої регламентації розташування транспортних засобів на дорозі, не відповідає дійсності оскільки зазначена норма зазначає саме , що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, тобто в інших випадках такий виїзд заборонено.

Відповідно до частини 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема частинами першою, другою, третьою, пятою та шостою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, дані норми, навіть у випадку незгоди позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов'язують відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення, та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (складання інспектором Державтоінспекції протоколу про правопорушення, розгляд адміністративної справи на підставі цього протоколу уповноваженим органом - Управлінням Державтоінспекції та за результатами її розгляду винесення постанови цим органом) був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Наведені твердження також узгоджуються з висновками судів апеляційної та касаційної інстанції, які були викладені у постановах Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі № 753/17124, від 26.10.2017 у справі № 759/4504/17 та ухвалах від 19.09.2017 у справі № 759/12872/16-а, від 25.10.2017 у справі № 752/16490/17 та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 у справі № 750/8192/16-а та від 11.07.2017 у справі № 760/11627/16-а.

Відтак, як вбачається з відеозапису наданому відповідачем, та дослідженому в судовому засіданні, на виконання вищевказаних вимог та вимог статей 268, 278, 279 КУпАП, відповідач, розпочавши розгляд справи, назвав своє ім'я, посаду та спеціальне звання, зазначив порушення, яке вчинив позивач, а саме порушення правил розташування транспортного засобу на проїзній частині і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП, пояснив позивачеві його права та надав можливість надати письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на позивача в розмірі 425 грн. 00 коп.) та виніс Постанову ( а. с. 4 ).

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частина 1 ст.78 передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Факт того, що позивач під час зупинки відповідачем рухався у крайній лівій полосі сторони визнають, а тому дана обставина приймається судом, як доведена. Заперечення позивача про те, що він мав перешкоду в крайній правій полосі суд розцінює як намагання уникнути відповідальності, оскільки як вбачається з дослідженого судом відеозапису з «боді-камери» поліцейського під час зупинки та в подальшому даючи пояснення поліцейському, позивач жодного разу не згадав про ймовірну перешкоду, через яку він мусив їхати в крайній лівій полосі. Спочатку позивач заперечував порушення правил, та зазначав, що правила не зобов'язують його рухатись якнайближче до правого краю дороги, що це лише рекомендація, та лише після деякого спілкування позивач зазначив, що можливо йому дорогу перебігав кіт та тому він мусив їхати в крайній лівій полосі.

Таким чином визнаючи ту обставину, що він їхав в крайній лівій полосі, позивач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу виконання вищевказаних вимог ПДР.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки є необґрунтованим та безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,9,20,160,192,241-245, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенанта поліції Гордієнка Миколи Олександровича про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Боришівський районний суд Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09.04.2019 року.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко