Справа № 307/1097/19
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1097/19
Провадження № 2-а/307/22/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, представника позивача Тячівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянки ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянки ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України. В позовній заяві зазначив, що працівниками Тячівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області 09 серпня 2018 року у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у місті Тячів та Тячівського району було виявлено громадянку ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з документом, який посвідчує особу, а саме: паспортом громадянина ОСОБА_4 Федерації №752656424, виданим 11 грудня 2015 року. Згідно наданих пояснень та штампу нанесеному у паспортному документі встановлено, що відповідач в Україну приїхала 15 березня 2018 року у приватних справах. Ухилилася від виїзду із України, позаяк не знала, що може знаходитись не більше 90 днів протягом 180 днів на території України, а відтак порушила дозволений термін перебування, передбачений вимогами п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15.02.2012 року. За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, 09 серпня 2018 року відповідача працівниками Тячівського РВ ГУДМС України у Закарпатській області притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП. 09 серпня 2018 року уповноваженою особою Тячівського РВ ГУДМС у Закарпатській області прийнято рішення № 7 про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 та розяснено відповідачу про зобов'язання покинути територію України до 7 вересня 2018 року. Станом на 19 вересня 2018 року громадянка ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вказаний строк територію України не покинула. Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України в Закарпатській області та інших областей України щодо продовження термінів перебування на території України та із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту відповідач не зверталася, а відтак вказана іноземка підлягає примусовому видворенню з території України. Просить примусово видворити за межі України громадянку ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову визнала та пояснила, що вона планує повернутися в ОСОБА_4 Федерацію після того як уладнає побуотові питання і для цього їй потрібно тиждень часу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2018 року під час проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у місті Тячів та Тячівському районі працівниками Тячівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області була виявлена громадянка ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного перебування її на території України на визначений термін.

Згідно постанови заступника начальника Тячівського РВ ГУДМС України у Закарпатській області від 09 серпня 2018 року відповідачку громадянку ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 гривень за порушення нею міграційного законодавства щодо продовження строку перебування в Україні.

Відповідно до рішення № 7 від 09 серпня 2018 року головним спеціалістом Тячівського РВ ГУДМС України у Закарпатській області вирішено примусово повернути з України громадянку ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано її до 07 вересня 2018 року покинути територію України.

Згідно ч.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-17 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. ОСОБА_1 правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобовязані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 цього ж Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Частинами 1 та 5 статті 26 вказаного Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 8 статті 26 даного Закону встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 31 цього ж Закону встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 статті 26 вказаного Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Згідно ч.1 статті 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 із заявою про її добровільне повернення за межі України до міграційної служби не зверталася, строк її перебування в Україні закінчився, рішення № 7 від 09 серпня 2018 року Тячівського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області про її примусове повернення з України не оскаржувала, в судовому засіданні не навела підстав, за яких забороняється примусове видворення за межі України, передбачені ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та статусу біженця відповідач не отримувала.

За таких підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення нею законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні, на підставі якого вона може самостійно покинути територію України, а також відсутність у неї законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст . 371 допустити негайне виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 8-11, 72-79, 288, 295 КАС України, ст.ст.9, 25, 26, 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст.6, 8, 9-11, 72-79, 288, 295, п.15.5 Перехідних положень КАС України, суд ,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянку ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: Тячівський РВ ГУДМС України в Закарпатській області, адреса розташування: вул. Армійська, 6, м. Тячів, Закарпатської області, .

Відповідач: громадянка ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2019 року.

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_5