Справа № 214/1699/18(2-а/214/60/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 214/1699/18(2-а/214/60/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року в адміністративній справі № 214/1699/18 (головуючий суддя 1-ої інстанції Ткаченко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.03.2018 року звернувся до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №264308 від 11.03.2018 року;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №264308 від 11.03.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1;

- справу про адміністративне правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі скаржник не заявив суду клопотання про розгляд справи за його участю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенантом поліції ОСОБА_2 11.03.2018 року прийнята постанова серії ВР №264308 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 255 грн..

Згідно тексту оскаржуваної постанови 11.03.2018 року о 16-35 год. в м.Кривий Ріг, Центрально-міського району, провулок Пулковський, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Audi Q3, д/з АЕ 1009 АК, не виконала вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонено», здійснила розворот в зоні дії знаку, чим порушила п.33.3 ПДР України (а.с.5).

Не погодившись з постановою інспектора, позивач оскаржила її до суду.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова відповідає вимогам статей 256, 283-285 КУпАП. Факт скоєння правопорушення підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем. Позивач не врахувала дорожню обстановку, порушила п.3.24 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3.24 Розділу 33 ПДР забороняється розворот транспортних засобів. При цьому поворот ліворуч дозволяється.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил, в тому числі порушення вимог дорожніх знаків та розміток проїзної частини, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови 11.03.2018 року о 16-35 год. в м. Кривий Ріг, Центрально-міського району, провулок Пулковський, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Audi Q3, д/з АЕ 1009 АК, не виконала вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонено», здійснила розворот в зоні дії знаку, чим порушила п. 33.3 ПДР України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови (а.с.5), остання містить відомості про здійснення відеозапису правопорушення.

Отже, відеозапис з камери поліцейського є допустимим доказом та суд першої інстанції правомірно врахував вказаний відеозапис при ухваленні рішення.

Судом апеляційної інстанцій досліджений вказаний відеозапис.

З відео файлу «Факт правопорушення» вбачається, що автомобіль сірого кольору Audi Q3 д/з АЕ 1009 АК здійснив розворот на перехресті вулиці Лермонтова та провулку Пулковського у м.Кривий Ріг.

Після зупинки поліцейськими вказаного транспортного засобу, за кермом якого була позивач, остання не заперечувала факт керування нею вищезазначеним автомобілем та здійснення розвороту. Окрім цього позивач зазначила, що знак 3.24 «Розворот заборонено» вона не бачила.

Вказані обставини позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовуються.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в порушення вимог п.8.2.1 ПДР та п.п.10.5.23 ДСТУ 4100:2014 над лівою смугою дороги, по якій вона рухалась, не було встановлено дублюючого знаку 3.24. З відеозаписів поліцейських не видно де і як був встановлений знак 3.24, який нібито позивач порушила. В силу приписів п.11. ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» відповідач перед тим як фіксувати нібито вчинене адміністративне правопорушення повинен був пересвідчитися у дотриманні п.8.2.1 ПДР при розташуванні дорожніх знаків на перехресті та їх відповідності вимогам ДСТУ 4100:2014.

Зазначені посилання апелянта колегія суддів до уваги не приймає та зазначає, що предметом даного спору не є правильність встановлення дорожніх знаків, а є правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, апелянт не заперечує наявність самого знаку 3.24 «Розворот заборонено», факт скоєння правопорушення та факт фіксування правопорушення відеозаписом.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає доведеним вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, оскільки нею було допущено порушення п.3.24 ПДР України.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 розяснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням розяснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Потоцький М.М., є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі і має спеціальне звання «лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території м.Кривий Ріг.

Під час прийняття оскаржуваної постанови позивачу було розяснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, право та порядок оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що постанова складена саме відповідачем інспектором Потоцьким М.М., який нічого їй не розяснював та не задовольнив жодного усного клопотання під час розгляду справи, а саме клопотання про можливість скористатися юридичною допомогою адвоката, здійснити замір дистанції від нібито наявного знаку, який вона порушила, до перехрестя, та можливості його бачити в тій дорожній обстановці, в якій вона знаходилася.

Проте, вказані посилання апелянта наданим до матеріалів справи відеозаписом спростовуються. Так, з відеозапису вбачається, що інший інспектор, який представився молодшим лейтенантом поліції Плахотнюком, розясненив позивачу права, передбачені статтею 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, при цьому позивач не заявляла клопотань, про які зазначає в апеляційній скарзі.

Також з відеозапису, вбачається, що оскаржувана постанова складена саме інспектором Потоцьким М.М..

З цього приводу суд зазначає, що вказана обставина не впливає на правомірність оскаржуваної постанови, оскільки, як вже зазначалося, інспектор Потоцький М.М. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі та має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, які вчиняються на території м.Кривий Ріг.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч.3 ст.272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року в адміністративній справі № 214/1699/18 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року в адміністративній справі № 214/1699/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак