Справа № 200/2266/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р. Справа№200/2266/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі - головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними щодо невірного нарахування пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% починаючи з 27 липня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. У листопаді 2018 року позивач звернувся із заявою щодо розміру пенсії, на що отримав відповідь, з якої дізнався, що розрахунок пенсії було зроблено з використанням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. В той же час позивач вважає, що під час призначення пенсії мали би бути застосовані положення п.п. 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону, яка передбачає застосування величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, тобто в більшому розмірі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що положення п.п. 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які просить застосувати позивач, не підлягають застосуванню щодо пенсії позивача, оскільки вони застосовуються у разі звернення вперше за призначенням пенсії з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, тоді як позивачу було призначено пенсію за рішенням суду з липня 2017 року. Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано у відповідача копію пенсійної справи ОСОБА_1, інформацію щодо розрахунку пенсії.

Вказані вимоги щодо витребування доказів відповідачем не виконано, тому суд вважає за можливим розглянути справи за наявними у справі доказами.

У судове засідання представники сторін до суду не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 травня 2018 року у справі №263/13404/17, яке набрало законної сили 27 серпня 2018 року, визнано протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області №127 від 09 жовтня 2017 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з заявою про призначення пенсії з 21 липня 2017 року.

Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області є правонаступником Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 2 листопада 2018 року №ВЕБ-05001-Ф-С-18-022164 повідомлено позивача про те, що Маріупольським об'єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області в липні 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058 з 21 липня 2017 року. В серпні 2018 року позивач отримав пенсію за липень та частково за серпень 2017 року. Доплату пенсії за період з серпня 2017 року по вересень 2018 року нарахована та виплачена у розмірі 60 123,91 грн. в жовтні поточного року.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30 листопада 2018 року №ВЕБ-05001-Ф-С-18-025311 повідомлено позивача про те, що оскільки йому первинно призначено пенсію з 21 липня 2017 року, оцінка страхового стажу з 1 жовтня 2017 року дорівнює 1% та середній показник для обчислення заробітної плати враховується за 2014, 2015 та 2016 роки.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» (Закон України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року), яким розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доповнено, зокрема пунктами 4-3, 4-4.

Відповідно до п. 4-3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до п. 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Пенсійний орган дійшов обґрунтованого висновку, що положення п.п. 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягають застосуванню лише при першому призначенні пенсії за цим Законом.

За таких обставин, оскільки позивачу пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше було призначено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року), тому відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що положення п.п. 4-4 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Дмитрієв В.С.