Справа № 824/232/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/232/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривохижої Н.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 СПРАВИ

1. ОСОБА_1 Муршуд огли (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області б/н від 25.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні серії ІН № 104781 від 31.05.2016 року;

- зобовязання управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області поновити йому посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової.

2. Ухвалою суду від 04.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

3. 15.02.2019 року позивач отримав копію рішення Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області від 25.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Даним рішенням позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, а також скасовано посвідку на постійне місце проживання серії ІН №104781, виданої 31.05.2016 року.

4. З даним рішенням відповідача позивач не згідний повністю та вважає, що воно є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягають скасуванню.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

5. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав суду пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

6. Зокрема суду пояснив, що позивач дійсно є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2011 року проживає на території України, а саме в Чернівецькій області.

7. 31.05.2016 року позивач отримав посвідку на постійне проживання серії ІН № 104781, яка є підтвердженням права позивача на проживання на території України на законних підставах.

8. У лютому 2019 року позивач отримав копію рішення Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області від 25.01.2019 року, яким щодо нього скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, а також скасовано посвідку на постійне місце проживання серії ІН №104781, виданої 31.05.2016 року.

9. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки посилаючись на пукти 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону України Про імміграцію від 07.06.2001 року №2491-III (далі Закон № 2491-III) відповідач не зазначає та не обґрунтовує які саме дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку та не наводить підстав, які є необхідними для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України.

10. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив та надав суду пояснення відповідно до змісту відзиву на позов, а саме суду пояснив, що рішення Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області від 25.01.2019 року про скасування дозволу позивачу на імміграцію в Україну було винесене за порушення позивачем міграційного законодавства та за використання документів з ознаками підробки, за які він притягнутий до кримінальної відповідальності вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року у справі №727/9032/16-к. Даним вироком суду позивача визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. 00 коп.

11. Відповідач у поданому відзиві зазначає, що вирок у кримінальній справі щодо використання іноземцем паспортного документа з підробленими відтисками дата-штампів про вїзд-вїзд з території України стали підставою для формування висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну та вилучення посвідки на постійне місце проживання на території України громадянина ОСОБА_5 Азербайжан ОСОБА_1.

12. Крім цього, як повідомив відповідач у поданому відзиві, листом від 10.01.2019 року №24/123/15/02-2018 Управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області додатково повідомило про те, що громадянин ОСОБА_5 Азербайжан ОСОБА_1 перевіряється на причетність до скоєння кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000310 від 30.05.2017 року за частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України (а. с. 52).

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

13. 18.03.2019 року представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання відзиву на позовну заяву до 25.03.2019 року. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вказане клопотання задоволено та відкладено розгляд справи до 25.03.2019 року.

14. 22.03.2019 року від відповідача надійшло до суду клопотання про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі ГУ НП в Чернівецькій області). Окрім цього, 22.03.2019 року ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернівецькій області звернулося до суду з аналогічним клопотання.

15. 25.03.2019 року представник відповідача у судовому засідання просив задовольнити клопотання щодо залучення до участі у справі третьої особи, а саме ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернівецькій області. 25.03.2019 року, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки клопотання було заявлено після проведення першого судового засідання, справи яка слухається в порядку письмового провадження.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_5 Азербайжан.

17. 14.10.2011 року позивач, перебуваючи на території України, уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського Управління юстиції серії 1-МИ № 074274 (а. с.12).

18. Перебуваючи у шлюбних відносинах, у позивача та громадянки ОСОБА_8 03 квітня 2012 року народилася донька ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка є у матеріалах справи (а. с. 13).

19. По спливу дворічного терміну перебування у шлюбі позивач 01.04.2016 року звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області із заявою та доданими необхідними документами про надання йому дозволу на імміграцію в Україні на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-III.

20. 23.05.2016 року позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну. 31.05.2016 року позивач був документований посвідкою на постійне місце проживання серії ІН №104781 (а. с. 11).

21. 19.12.2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/11312/17 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_8 Амідом Муршудогли розірваний (а. с. 14-16).

22. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року у справі № 727/9032/16-к. ОСОБА_1 Муршуд огли визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. 00 коп. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 було відкрито щодо факту підробки дата-штампу в паспортному документі серія/номер Р4100614, виданого на імя ОСОБА_1 Муршудогли МВС Азербайжану 19.08.2010 року (а. с. 54).

23. Відповідач зазначає, що беручи до уваги вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року, порушення позивачем міграційного законодавства та використання документів із ознаками підробки стали підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну та вилучення посвідки на постійне місце проживання на території України громадянина ОСОБА_5 Азербайжан ОСОБА_1.

24. Таким чином, керуючись пунктами 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону № 2491-III відповідачем 25.01.2019 року винесено рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, яким щодо позивача скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, а також скасовано посвідку на постійне місце проживання серії ІН №104781, виданої 31.05.2016 року.

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

25. Предметом цього позову є рішення Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, яким позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, а також скасовано посвідку на постійне місце проживання серії ІН №104781, виданої 31.05.2016 року. Таким чином, суд має надати оцінку на предмет правомірності даного рішення та безпосередньо наявності підстав для його формування.

26. Так, спеціальним законом, який визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства є Закон № 2491-III.

27. Зокрема, частиною 1 статті 12 Закону № 2491-III передбачено перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію, а саме якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

28. Окрім цього, згідно статті 13 Закону № 2491-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання. Однак, частиною 4 статті 13 даного Закону, передбачено, якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

29. Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень визначена Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983 (далі Порядок № 1983).

30. Так, абзацом 1 пункту 21 Порядку № 1983 визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Абзац другий пункту 21 вказаного Порядку передбачає перелік органів, які мають право порушувати питання щодо скасування дозволу на імміграцію, а саме: Державна міграційна служба, її територіальні органи та територіальні підрозділи, Міністерство внутрішніх справ, органи Національної поліції, регіональні органи Служби безпеки України, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

31. Відповідно до абзацу 2 пункту 22 Порядку № 1983 у разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці 2 пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону №2491-III, що надсилається до органу Державної міграційної служби, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

32. Підпунктом 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 р. № 321 передбачено, що посвідка на постійне місце проживання скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно достатті 12Закону України Про імміграцію.

33. Як встановлено судом вище (див. пункт 22 рішення), вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року у справі № 727/9032/16-к ОСОБА_1 визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. 00 коп.

34. Підставою для винесення оскаржуваного рішення Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 25.01.2019 року слугував результат аналізу інформації, викладеної у зверненні відділу боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Чернівецькій області про скорочення строку тимчасового перебування на території України або прийняття рішення про примусове повернення за межі України із застосуванням заборони щодо подальшого вїзду в Україну іноземців та осіб без громадянства строком на три роки №750/123/18/01-2018 та зверненні Відділу боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Чернівецькій області про скасування дозволу на імміграцію № 41/123/18/01-2019 від 14.01.2019 року(а. с. 50-51). Зокрема, у зверненні від 14.01.2019 року, керуючись пунктом 3 частини першої статті 12 Закону№2491-III, Відділом боротьби зі злочинами повязаними з торгівлею людьми ГУ НП в Чернівецькій області констатовано, що дії позивача становлять загрозу громадському порядку України

35. Відповідач, в оскаржуваному рішенні зазначив підставою для скасування дозволу на імміграцію пункти 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону № 2491-III, а саме те, що дії іммігранта (в нашому випадку позивача) становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, а також скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

36. З цього приводу суд вважає необхідне зазначити наступне.

37. Згідно статті 1 Закону України Про основи національної безпеки України 19.06.2003 року №964-IV (далі Закон №964-IV), який діяв на час винесення стосовно позивача вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2016 року у справі № 727/9032/16-к, під загрозою національної безпеки слід розуміти наявні та потенційно можливі явища і чинники, що створюють небезпеку життєво важливим національним інтересам України.

38. Згідно загальнотеоретичного підходу до визначення поняття громадського порядку, останній можна охарактеризувати як сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій.

39. Відповідно до частини 1 Закону №964-IV загрозою національним інтересам і національній безпеці України є, зокрема, нелегальна міграція.

40. Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI визначено, що нелегальним мігрантом є іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

41. Як встановлено судом вище (див. пункт 12 рішення) відповідач зазначає, що листом від 10.01.2019 року №24/123/15/02-2018 Управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області додатково повідомило про те, що громадянин ОСОБА_5 Азербайжан ОСОБА_1 перевіряється на причетність до скоєння кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000310 від 30.05.2017 року за частиною 2 статті 332 Кримінального кодексу України (незаконне переправлення осіб через державний кордон України).

42. З цього приводу суд звертає увагу на положення статті 62 Конституції України щодо того, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Будь-яких доказів того, що позивач незаконно переправляв осіб через державний кордон України, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керував такими діями або сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод відповідач суду не надав.

43. Отже докази причетності ОСОБА_1 до нелегальної міграції відсутні.

44. Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 12 Закону № 2491-III передбачена можливість позбавлення дозволу на імміграцію якщо з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність та якщо іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили. Однак, відповідач у оскаржуваному рішенні як підставу скасування позивачу дозволу на імміграцію зазначив пункти 3 та 4 частини 1 статті 12 вказаного Закону, а саме те, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні та те, що це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

45. Суд вважає, що наявність судимості у позивача за вчинення злочину невеликої тяжкості за який призначено покарання у вигляді штрафу не є підставою вважати, що його дії становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні та таке скасування є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, оскільки судимість здобута на підставі кримінального законодавства України може бути підставою для скасування дозволу лише у разі засудження іммігранта в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року.

46. Таким чином, зазначення підставою пунктів 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону № 2491-III для винесення рішення про скасування дозволу позивачу на імміграцію є хибним через те, що відповідач не обґрунтував, які саме дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку та те, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

47. Згідно частини 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

48. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

49. Судом встановлено (див. пункт 18 рішення), що перебуваючи у шлюбних відносинах, у позивача та громадянки ОСОБА_8 03.04.2012 року народилася донька ОСОБА_9.

50. Згідно пункту 1 статті 8 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року (далі Конвенції) держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

51. Пункт 1 статті 9 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. А тому суд вважає, що скасування дозволу позивачу на імміграцію як наслідком слугуватиме розлученню його з донькою ОСОБА_9.

52. Так, у справі Боррехаб проти Нідерландів (рішення від 21.06.1988 року) висвітлено правову позицію Європейського суду з прав людини (далі Суд) щодо захисту права на сімейне життя у випадку депортації іноземця з території держави-учасниці Конвенції. Так, позиція Суду ґрунтувалася на тому, що відмова у видачі особі нової посвідки на проживання і подальша депортація із країни призведуть до розриву сімейних звязків між батьком та його неповнолітньою донькою. Таким чином, Суд прийшов до висновку, що в такому випадку має місце порушення статті 8 Конвенції.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

53. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідач під час винесення рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні діяв неправомірно, оскільки підстави для такого скасування були відсутні.

54. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

55. Водночас, частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

56. Відповідачем не доведено суду правомірність винесення рішення від 25.01.2019 року щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу, оскільки є необґрунтованим те, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку та те, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

У судовому засіданні представник відповідача обґрунтовував законність прийнятого рішення тим, що позивачем дозвіл на імміграцію отримано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів. Однак ця підстава є окремою підставою для скасування дозволу на імміграцію (пункт 1 частина 1 статті 12 Закону №2491-III) і при прийнятті оскаржуваного рішення вона не зазначалась, а тому в силу положень абзацу 2 частини 2 статті 77 КАС України субєкт владних повноважень не може посилатися на неї як на доказ, який не був покладений в основу оскаржуваного рішення.

57. Щодо вимоги позивача зобовязати управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області поновити йому посвідку на постійне місце проживання в Україні шляхом видачі нової суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну від 25.01.2019 року матиме наслідком відновлення дії посвідки на постійне місце проживання серії ІН №104781, виданої позивачу 31.05.2016 року, оскільки судом скасовано акт індивідуальної дії, який не може породжувати будь-яких правових наслідків в тому числі щодо скасування посвідки на постійне місце проживання.

VIII. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

58. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 3 при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

59. Окрім цього, відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

60. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Також, позивач здійснив витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується актом виконаних робіт № 1 до договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 21 лютого 2019 року та квитанцією №3 від 28.02.2019 року (а. с. 20-21). Однак, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача судові витрати повязані з наданням правничої допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

61. Оскільки, позов задоволено частково, суд, стягує на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді сплаченого судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77,90,241-246,250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 25.01.2019 року, яким громадянину ОСОБА_5 Азербайджан ОСОБА_1 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 23.05.2016 року та посвідка на постійне місце проживання серії ІН №104781 від 31.05.2016 року.

3. У частині зобовязання Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області поновити громадянину ОСОБА_5 Азербайджан ОСОБА_1, 08.07.1990 року посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Шептицького, 25, ) на користь ОСОБА_1 (85400, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді сплаченого квитанцією №3941 від 28.02.2019 року судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. (пропорційно задоволеним вимогам) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. сплачені квитанцією №3 від 28.02.2019 року (пропорційно задоволеним вимогам).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 Муршудогли (85400, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Шептицького, 25, )

Суддя О.В. Анісімов