Справа № 656/789/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 656/789/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади Херсонської області, за участі третьої особи - Херсонської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Іванівського районного суду Херсонської області з адміністративним позовом до Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади Херсонської області, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Херсонська регіональна філія Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання незаконною бездіяльності Іванівської селищної ради стосовно неприйняття рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Іванівську селищну об'єднану територіальну громаду Херсонської області та Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 50,9 га в межах згідно з планом з кадастровим номером НОМЕР_1, та земельної ділянки площею 9,74 га, розташованих на території Трохимівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року адміністративну справу №656/789/18 передано на розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

20 грудня 2018 року адміністративна справа №656/789/18 надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2018 року, розподілена на суддю Ковбій О.В.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року позовну заяву залишено без руху, ухвалою від 17.01.2019 року наданий позивачу на усунення недоліків строк продовжено.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.02.2019 року позивач просить:

- скасувати рішення №486 від 05.12.2018 року "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки громадянину ОСОБА_1" Іванівської селищної ради Херсонської області як неправомірне;

- зобов'язати Іванівську селищну об'єднану територіальну громаду Херсонської області та Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду щодо відновлення меж та надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 50,9 га в межах згідно з планом з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на підставі рішення Іванівської районної ради народних депутатів Іванівського району Херсонської області від 16.09.1994 року №18 отримав у постійне користування земельну ділянку площею 50,9 га, розташовану на території Трохимівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

31.08.2018 року позивач звернувся до Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади Херсонської області з заявою щодо надання дозволу для виготовлення технічної документації, але рішенням №486 від 05.12.2018 року "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки" надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 41,16 га.

Позивач вважає зазначене рішення неправомірним, оскільки воно, на його думку, призвело до втрати з невідомих позивачу підстав 10 га земельної ділянки, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 26 лютого 2019 року .

25.02.2019 року Іванівською селищною радою Херсонської області надано до суду відзив, згідно якого орган місцевого самоврядування з доводами позивача не погоджується. Зазначає, що оскарженим рішенням ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 41,16 га, оскільки 9,74 га, що входило до загального масиву 50,9 га, що передані позивачу у постійне користування на підставі державного акту НОМЕР_2 від 04.01.1995 року приватизовані ОСОБА_1 раніше.

У зв'язку з викладеним відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

26.02.2019 року від позивача та представника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.02.2019 року клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 15.03.2019 року.

04.03.2019 року від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшов відзив на позов, згідно якого для внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про зареєстровану земельну ділянку, державному кадастровому реєстратору подаються: документація, яка є підставою для внесення таких відомостей, електронний документ. До поземельної книги в паперовій формі зміни до зазначених відомостей вносяться державним кадастровим реєстратором у разі звернення власника або користувача земельної ділянки за внесенням певних відомостей (змін до них) до відповідної Поземельної книги та/або отриманням певних відомостей з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Відповідних заяв від позивача не надходило.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з необхідністю отримати додаткові докази у справі, ухвалою суду від 15.03.2019 року розгляд справи відкладено на 26 березня 2019 року о 09:00 год.

В судове засідання на вказану дату позивач, представники третьої особи та Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади Херсонської області не з'явились.

Ухвалою суду від 26.03.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 04.04.2019 року.

В судове засідання на вказану дату позивач, представники третьої особи та Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади Херсонської області не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Представником Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області 04.04.2019 року подано клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України суд вважає, що подання відповідачами та третьою особою у справі заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження та неприбуття без поважних причин позивача не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Так судом встановлено, що Рішенням Іванівської ради народних депутатів від 16.09.1994 року №18 ОСОБА_1 надано згоду на надання земельних ділянок для створення селянських (фермерських) господарств.(т.с.1 а.с.5).

На підставі зазначеного рішення позивачу видано Державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 04.01.1995 року (т.с.1 а.с.6).

23.01.2002 року ОСОБА_1 звернувся до голови районної державної адміністрації Іванівського району Херсонської області з заявою про виділення йому в натурі земельної ділянки для товарного виробництва сільгосппродукції (т.с.1 а.с.162).

28.02.2002 року розпорядженням голови районної державної адміністрації №103, серед інших, ОСОБА_1 надано згоду на безоплатну передачу у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) (т.с.1 а.с.169).

Наступним розпорядженням голови районної державної адміністрації Іванівського району Херсонської області №673 від 05.11.2002 року у приватну власність ОСОБА_1 передано земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) по Трохимівській сільській раді для товарного сільськогосподарського виробництва (т.с.1 а.с.174).

На підставі зазначеного розпорядження позивачу видано Державний акт на право приватної власності НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 9,74 га.

Відомості про проведену приватизацію частини земельної ділянки з землі площею 50,9 га внесено до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 в графу "зміни в землекористуванні" та в графу "кількісна характеристика земель, наданих у постійне користування". Загальна площа земель, наданих у постійне користування зменшено з 50,9 га до 41,16 га (50,9 га - 9,74 га приватизованої землі=41,16 га) (т.с.1 а.с.6).

31.08.2018 року ОСОБА_1 подано до відділу в Іванівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Іванівської районної ради Херсонської області, Іванівської селищної ради Херсонської області заяву "про здійснення реєстрації земельної ділянки", у якій позивач просить надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 50,9 га, отриманої ним у постійне користування згідно рішення Іванівської районної ради народних депутатів Іванівського району Херсонської області від 16.09.1994 року №18.

Рішенням Іванівської селищної ради Херсонської області від 05.12.2018 року №486 позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 41,16 га, розташованої на території Іванівської селищної ради за межами с. Трохимівка Іванівського району Херсонської області для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у постійному користуванні відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 від 04.01.1995 року.

Позивач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати його та зобов'язати Іванівську селищну об'єднану територіальну громаду Херсонської області та Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду щодо відновлення меж та надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 50,9 га в межах згідно з планом з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 5 ЗК України визначено, що земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, до яких відносяться, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст.123 Земельного кодексу України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом). (ст. 55 Закону України "Про землеутрій")

Судом встановлено, що право ОСОБА_1 на постійне користування землею та право приватної власності на землю підтверджується державними актами НОМЕР_2 від 04.01.1995 року та НОМЕР_3 від 20.01.2003 року відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ № 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлюючими документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Окремо слід зазначити, що державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, підписувався Головою відповідної Ради народних депутатів, а також реєструвався відповідною радою за місцем розташування земельної ділянки в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку не вносилися до електронної бази даних.

За своїм змістом бланк державного акта давав можливість внесення змін до нього в разі зміни площі земельної ділянки.

Як вже зазначалось судом раніше, оглядом державного акта на постійне користування землею НОМЕР_2 від 04.01.1995 року встановлено, що відомості про проведену приватизацію частини земельної ділянки з землі площею 50,9 га внесено до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 в графу "зміни в землекористуванні" та в графу "кількісна характеристика земель, наданих у постійне користування". Загальна площа земель, наданих у постійне користування зменшено з 50,9 га до 41,16 га (50,9 га - 9,74 га приватизованої землі=41,16 га) (т.с.1 а.с.6).

Таким чином, після приватизації частини земельної ділянки загальною площею 50,9 га, позивачу на праві приватної власності належить 9,74 га та у праві постійного користування землею перебуває 41,16 га.

Позивач звернувшись до Іванівської селищною ради Херсонської області з заявою від 31.08.2018 року зазначив, що бажає отримати дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою для проведення державної реєстрації належних йому земельних ділянок.

Отже, Іванівською селищною радою Херсонської області як вповноваженим розпорядником земель територіальної громади правомірно надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 41,16 га, розташованої на території Іванівської селищної ради, оскільки саме ця площа землі перебуває у постійному користуванні ОСОБА_1 відповідно до державного акту НОМЕР_2.

Щодо земельної ділянки площею 9,74 га суд зазначає, що Іванівська селищна рада Херсонської області не має повноважень на надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж зазначеної земельної ділянки, оскільки не є її власником.

Більш того, суд звертає увагу позивача, що вказана земельна ділянка вже належить позивачу на праві приватної власності, засвідченому державним актом НОМЕР_3.

Пункт 1 розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Формування земельних ділянок здійснюється на підставі документації із землеустрою відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України (далі-Кодекс). Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини третьої та четвертої цієї статті сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною п'ятою цієї статті визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частині шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів) земельної ділянки державної чи комунальної власності.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Порядок щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686.

Згідно положень п.п.2.1, 2.3, 2.4 наведеної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі.

Виконавцем зазначених робіт може бути юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Таким чином, позивач як власник земельної ділянки площею 9,74 га згідно державного акту НОМЕР_3 має право, не отримуючи дозволу селищної ради, звернутись до розробників документації із землеустрою за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. В подальшому, відповідна документація разом з Державним актом на право приватної власності на землю може бути використана ОСОБА_2 як підстава для реєстрації права власності на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Стосовно доводів позивача про те, що фактичний загальний розмір земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні та у власності зменшився, суд зазначає, що відповідні доводи не актуальні при розгляду правомірності винесення селищною радою рішення №486 від 05.12.2018 року, оскільки при його прийнятті відповідач не наділений повноваженнями технічного вимірювання фактичних розмірів земельних ділянок, які перебувають у користуванні осіб, виокреслювати їх межі чи встановлювати розподільні знаки. У спірних земельних правовідносинах сільська рада виконує розпорядчу функцію, зокрема, надає згоду на розробку і затверджує вже розроблену відповідними суб'єктами господарювання документацію із землеустрою, або ж відмовляє в цьому у передбачених законом випадках.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскаржене рішення відповідача не порушує охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_1, винесено за результатами розгляду його заяви та містить правильну площу земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача. Підстави для його скасування відсутні, отже й похідні вимоги позивача про зобов'язання Іванівської селищної об'єднаної територіальної громади повторно розглянути його заяву від 31.08.2018 року задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 109020100