Справа № 520/2366/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 квітня 2019 р. справа № 520/2366/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 61060, АДРЕСА_1) до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м. Харків, пр-т Московський, 198/3, ) про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- скасувати рішення Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №63 від 06.02.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у звязку з втратою годувальника після смерті її чоловіка ОСОБА_2;

- зобовязати Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію у звязку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 і здійснити відповідні компенсаційні витрати з дати її звернення із заявою - 28 січня 2019 року з урахуванням раніше отриманих нею пенсійних витрат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 з 1971 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. 14 серпня 2018 року ОСОБА_2 помер та оскільки розмір отримуваної ним пенсії був дещо більшим від пенсії позивача, вона вирішила перейти на пенсію на випадок втрати годувальника. З цією метою 13.09.2018 року позивач звернулась за місцем реєстрації в Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова із заявою про призначення пенсії, надавши копію свідоцтва про смерть чоловіка та копію свідоцтва про одруження. За результати розгляду звернення позивача, вона отримала відмову у формі рішення №337 від 13.09.2018 року з якого слідує, що причиною відмови у призначенні пенсії є ненадання довідки про склад сімї померлого годувальника, що передбачено переліком документів, визначених п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій) відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, яким визначені умови призначення пенсії у звязку з втратою годувальника. За отриманням довідки про склад сімї померлого годувальника позивач неодноразово зверталась до начальника дільниці №23 КП «Жилкомсервіс» за місцем свого фактичного мешкання - квартири №51 по бул. Жасміновий, 15 у м. Харкові. Отже, у звязку з реєстрацією позивача та її чоловіка у різних місцях, позивач позбавлена можливості отримати довідку про склад сімї померлого годувальника за місцем його реєстрації. 28 січня 2019 року позивач звернулась до відповідача з повторною заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника з наданням необхідних для цього документів: довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сімї) від 20.11.2018 року з місця реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_2; довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сімї) від 15.01.2019 року за місцем реєстрації померлого годувальника, чоловіка позивача) по бул. Жасміновому, 15, кв.51, де зараз зареєстрована донька ОСОБА_3. За результатами розгляду вказаного звернення відповідач прийняв рішення за №63 від 06.02.2019 року, яке позивач отримала при особистому зверненні 11.03.2019 року, яким повторно відмовив у призначенні позивачу пенсії у звязку з втратою годувальника. Свою відмову відповідач мотивує тією обставиною, що позивач з чоловіком (померлим годувальником) зареєстровані за різними адресами та відповідно, не наданням у звязку з цим довідки встановленого зразка про склад сімї померлого годувальника. З таким рішенням відповідача позивач категорично не погоджується, вважає його незаконним, оскільки відмітка у паспорті про реєстрацію не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_1 13.09.2018 року звернулась до Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про перехід на пенсію за втратою годувальника (за померлого чоловіка ОСОБА_2). До заяви були надані документи, а саме трудова книжка, довідка про заробітну плату, документи про стаж, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, копія свідоцтва про шлюб. Рішенням Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова №337 від 13.09.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2. 28.01.2019 року ОСОБА_1, повторно звернулась до Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про призначення пенсії за втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2. Рішенням Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова №63 від 06.02.2019 року ОСОБА_1 було повторно відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (за померлого чоловіка ОСОБА_2) з огляду на те, що пунктом 2.11. Порядку №22-1 визначено, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім'ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. В документах, наданих ОСОБА_1 відсутня довідка про склад сімї померлого годувальника. Враховуючи вищевикладене та документи які було надано позивачкою при зверненні із заявою про перехід на пенсію за втратою годувальника управління не має правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії у звязку з втратою годувальника (за померлого чоловіка ОСОБА_2). З огляду на викладене, представник відповідача з адміністративним позовом не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відносно наданої позивачем до суду відповіді на відзив, суд зазначає, що в силу приписів ч.3 ст.263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. З огляду на викладене, суд при розгляді даної справи, не бере до уваги відповідь на відзив та додані до нього докази. Окремо суд зазначає, що надані позивачем заяви сусідів, жодним чином не впливають на правомірність оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № від 27.09.2005 року.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_1 з 1971 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть, 14 серпня 2018 року ОСОБА_2 помер.

13.09.2018 року звернулась до Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про перехід на пенсію за втратою годувальника (за померлого чоловіка ОСОБА_2). До заяви були надані документи, а саме трудова книжка, довідка про заробітну плату, документи про стаж, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, копія свідоцтва про шлюб.

Рішенням Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова №337 від 13.09.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2.

28.01.2019 року ОСОБА_1, повторно звернулась до Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про призначення пенсії за втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2.

Рішенням Індустріального управління Пенсійного фонду України м. Харкова №63 від 06.02.2019 року ОСОБА_1 було повторно відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (за померлого чоловіка ОСОБА_2) у звязку з тим, що в документах, наданих ОСОБА_1, відсутня довідка про склад сімї померлого годувальника.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, судом встановлено, що необхідними умовами для переходу на пенсію у зв'язку з втратою годувальника є: непрацездатність членів сім'ї та перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи, зокрема, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що останнє місце реєстрації ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, бул. Слинька, 15, кв. 51, а відповідно до копії паспорта позивача, починаючи з 07.08.2013 по 14.08.2018 - на день смерті ОСОБА_2, вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто вони зареєстровані за різними адресами.

Згідно із пунктом 2.11. Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім'ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивач звернулась до Пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, до якої не було надано документа, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого.

Суд зазначає, що у разі неможливості надати документ, що підтверджує факт перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальник, цей факт встановлюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 січня 2019 року у справі №645/7346/18, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту фактичного складу сімї залишено без розгляду у зв'язку з наявністю спору про право та роз'яснено про право звернення до суду на загальних підставах. Доказів розгляду справи про встановлення факту перебування на утриманні покійного годувальника в порядку позовного провадження, до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт знаходження позивача на утриманні померлого чоловіка у судовому порядку не встановлений.

Окрім цього, з наявних матеріалів справи не підтверджується факт відмови КП «Жилкомсервіс» у видачі позивачу довідки про склад сімї померлого годувальника, листом №18128/2/07-05 від 07.05.2018 року КП «Жилкомсервіс» на запит адвоката лише розяснено, що КП «Жилкомсервіс» надає довідки при безпосередньому особистому зверненні громадян. Доказів самостійного звернення позивача до КП «Жилкомсервіс» з метою отримання довідки про склад сімї матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, діяло у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, у відповідності до вимог пункту п.4.7 Порядку №22-1 відповідач при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу надав оцінку тим документам, які були надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії.

Таким чином суд приходить до висновку, що рішення Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №63 від 06.02.2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у звязку з втратою годувальника після смерті її чоловіка ОСОБА_2 є обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Оскільки позовна вимога зобовязати Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію у звязку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 і здійснити відповідні компенсаційні витрати з дати її звернення із заявою - 28 січня 2019 року з урахуванням раніше отриманих нею пенсійних витрат, є похідною, вона також не підлягає задоволенню.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 61060, АДРЕСА_1) до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м. Харків, пр-т Московський, 198/3, ) про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_3, 64309) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість гривень) 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.04.2019 року.

Суддя Біленський О.О.