Справа № 340/51/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 340/51/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року в адміністративній справі №340/51/19 (головуючий суддя 1-ї інстанції Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.01.2019 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ізмайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області;

- зобовязати відповідача надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ізмайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року закрито провадження у справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати. В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки у справі відсутній спір про цивільне право.

Відповідач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Ухвала суду першої інстанції постановлена в порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням зазначених норм, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу на ухвалу суду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у користуванні іншої фізичної особи. Отже, у даному випадку існує спір про право користування земельною ділянкою між фізичними особами, який не є публічно-правовим.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України у цьому Кодексі термін «субєкт владних повноважень» вживається в такому значенні: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Тобто при розгляді конкретного спору суду необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для зясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову відповідача в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання відповідача надати такий дозвіл.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що існує спір про право користування земельною ділянкою між позивачем та ОСОБА_2.

Так, суть спірних правовідносин у цій справі полягає в оспорюванні правомірності відмови відповідача в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Позивач просить суд першої інстанції визнати протиправним рішення відповідача, як субєкта владних повноважень, яке перешкоджає йому в набутті речового права на земельну ділянку, та зобовязати відповідача вчинити владні управлінські дії.

Спору щодо речового права позивача чи інших осіб на вказану земельну ділянку немає. Позивач не вимагає визнання за ним речових прав на вказану земельну ділянку, оскільки взагалі сам не має такого права (ані права власності, ані права користування).

Також колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2, з яким як вважає суд першої інстанції у позивача наявний спір щодо користування земельною ділянкою, помер 24.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.34).

Померлий не мав державного акту на земельну ділянку, а право користування такою земельною ділянкою у нього припинилось зі смертю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а відтак передчасність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, що у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 109, 243, 250, 294, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року в адміністративній справі №340/51/19 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року в адміністративній справі № 340/51/19 скасувати.

Справу № 340/51/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак