Справа № 480/553/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р. Справа № 480/553/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелети С.М.

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.

представника позивача Парфененко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом Сумської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Сумська міська рада (далі - СМР, позивач) звернулася до суду з позовом у якому просить скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач) від 31.01.2019 ВП № 58233930 про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду міську раду було зобов'язано внести на розгляд питання щодо надання земельної ділянки ОСОБА_2 Приймати будь-яке рішення з цього питання рада зобов'язана не була. На сесії ради 19.12.2018 вищевказане питання було розглянуто, тобто рішення суду виконано до відкриття виконавчого провадження, про що 12.01.2019 поінформовано державного виконавця. Незважаючи на викладене, державним виконавцем прийнято спірну постанову, із чим не погоджується позивач та звернувся до суду.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у відзиві на адміністративний позов справу просить розглядати без участі його представника. У письмовому відзиві зазначає, що позивачем, як боржником по спірному виконавчому провадженні рішення суду не виконано, докази виконання державному виконавцю не надані. Звертає увагу на те, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Ухвалою суду від 18.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, визначеними ст. 287 КАС України, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, враховуючи те, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області не є самостійними юридичними особами, а є структурними підрозділами Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Ухвалою суду від 28.03.2019 за клопотання представника позивача розгляд справи було відкладено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться ВП №58233930. Дане виконавче провадження було відкрито на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 по справі №1840/2576/18, яким було зобов'язано Сумську міську раду винести на розгляд чергової сесії Сумської міської ради питання надання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішення суду від 04.10.2018 набрало законної сили 09.11.2018.

На виконання зазначеного рішення суду 30.01.2019 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Також 30.01.2019 державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692 грн. Постановою від 21.03.2019 закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

При розгляді даної справи судом, враховуються наступні обставини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 ( далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Конкретний розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника-юридичної особи при виконанні рішення немайнового характеру, визначений частиною третьою статті 27 Закону - чотири мінімальні розміри заробітної плати, що на час виникнення спірних правовідносин становило 16692 грн.

Матеріалами справи, зокрема постановою про відкриття виконавчого провадження від30.01.2019 підтверджується, що рішення суду від 04.10.2018 набрало законної сили 09.11.2018.

Згідно розпорядження міського голови м.Суми №407-р від 07.11.2018 «Про скликання чергової сесії Сумської міської ради 7 скликання 19 грудня 2018» було скликано чергову сесію Сумської міської ради 19.12.2018.

Згідно витягу із протоколу пленарного засідання чергової сесії Сумської міської ради 19.12.2018 було постановлено на обговорення питання про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, що відображено в п. 150 протоколу пленарного засідання 19.12.2018. Проект рішення про затвердження проекту землеустрою чи відмову у затвердженні проекту землеустрою було оприлюднено 21.11.2018.

Про дані обставини Сумська міська рада листом від 12.02.2019 №69/19юр повідомила державного виконавця із наданням підтверджуючих документів, а саме надано витяг із протоколу засідання сесії СМР від 19.12.2018, про що зазначено в додатках до заяви, яку державний виконавець отримав 13.02.2019 вх.№1155/02-116.

Таким чином матеріалами справи спростовується твердження відповідача про те, що позивачем не було виконано судове рішення. Твердження відповідача про факт відсутності прийнятого рішення на сесії Сумської міської ради про затвердження чи відмови в затвердженні проекту землеустрою не може бути визнано судом як невиконання рішення суду, оскільки судом не було зобов'язано в межах справи №1840/2576/18 приймати рішення, а було зобов'язано виключено внести на розгляд чергової сесії питання щодо надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що і було здійснено позивачем після набрання законної сили судовим рішенням на черговій сесії 19.12.2018.

Разом із тим, слід зазначити наступне.

Частини 1 та 2 ст. 27 Закону встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем. Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується. При цьому, частина третя статті 40 зазначеного Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного Закону - не можуть застосовуватися.

Таким чином примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що ч. 4 ст. 27 Закону встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В даному випадку, державним виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження 30.01.2019 було винесено постанову 30.01.2019 про стягнення виконавчого збору в сумі визначеної у постанові про відкриття виконавчого провадження. Таким чином у державного виконавця була підстава для винесення спірної постанови, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження, яка не оскаржена, не скасована в установленому порядку.

Разом із тим, слід зазначити, що приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином Законом визначено різні підстави як для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, так і для стягнення виконавчого збору, який є окремим виконавчим документом.

В даному випадку позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не має право стягувати виконавчий збір, оскільки рішення суду виконано до відкриття виконавчого провадження. Разом із тим, в межах даної справи жодні постанови, які свідчили б про факт примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, як окремого виконавчого документи не оскаржується, представником позивача не надані.

Представником позивача надано суду постанову від 21.03.2019 про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону. Дана постанова з підстав закінчення виконавчого провадження позивачем не оскаржувалася, є чинною. В межах даного провадження не є предметом розгляду підстави для закінчення виконавчого провадження, а також не досліджується дії державного виконавця щодо стягнення на підставі виконавчого документу, зокрема постанови від 30.01.2019 про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження.

Згідно постанови від 21.03.2019 про закінчення виконавчого провадження постанова від 30.01.2019 не виведена в окреме виконавче провадження, тобто державним виконавцем не заявлена до стягнення.

Крім того, позивачем не враховується норми ч. 3 ст. 40 Закону, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 11 частини першої статті 39 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, факт виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження повинен бути врахований та досліджений судом під час процедури закінчення виконавчого провадження та підстав та процедури для стягнення виконавчого збору, оскільки на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця є обов'язок для винесення такої постанови, що передбачено ч. 4 ст. 27 Закону.

Враховуючи вищевикладене, судом позовні вимоги визнаються необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні вимог Сумської міської ради про скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 31.01.2019 ВП № 58233930 про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2019

Суддя С.М. Гелета