Справа № 640/1788/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Нев'ядомський Д.В.

10 квітня 2019 р.Справа № 640/1788/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1317/80700/17 від 30 січня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:

06.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову відповідача Харківської митниці ДФС № 1317/80700/17 від 30.01.2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 474 МК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає накладене стягнення необґрунтованим, оскільки ним подані для перевірки до Харківської митниці ДФС всі документи, якими він володіє. Також, у розпорядженні відповідача є в наявності всі запитувані документи, так як при розмитнені товару один комплект залишається на митниці.

Крім наведеного вказує, що оскаржувана постанова винесена відповідачем поза межами строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, відтак, підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, у відзиві на позов відповідач Харківська митниця ДФС зазначає, що його вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а висновки, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають фактичним обставинам справи № 1317/80700/17, провадження у справі проведено повно та об'єктивно, матеріалами справи доведено вину та наявність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил за ч. 1 ст. 474 МК України.

Відповідач вважає доводи позивача про те, що під час позапланової документальної перевірки він надав усі документи які були у нього в наявності, окрім цього документи подавались ним раніше до митниці Харківська митниця ДФС такими, що не відповідають дійсності.

Так, при митному оформлені БО «Фонд «Віра в добро» до Харківської митниці ДФС подавався певний перелік документів, проте, ГУ ДФС у Харківській області у листі № 16919/10/20-40- 14-15-10 від 14.09.2017 року запитувались інші документи, які БО «Фонд «Віра в добро» повинна була надати до перевірки робочій групі 22.09.2017.

Крім цього, відповідач вважає помилковим судження позивача про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням двомісячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Порушення митних правил, вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 474 МК України виявлено Харківською митницею ДФС 28.09.2017 року після отримання листа від ГУ ДФС у Харківській області № 16903/7/20-40-14-15-12, у зв'язку з чим, 01.12.2017 року складено протокол про порушення митних правил № 1317/80700/17 за ч. 1 ст. 474 МК України.

Таким чином, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено Харківською митницею ДФС в межах встановленого законодавством строку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2019 року (рішення складено у повному обсязі 17.01.2019 року) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд погодився із доводами Харківської митниці ДФС, що викладені у відзиві на позов, та визначився, що під час провадження у справі про порушення митних правил № 1317/80700/17 митницею підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 474 МК України, що підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил № 1317/80700/17.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись фактично на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги, покладені в обґрунтування її вимог, скаржник зазначає, що судом не з'ясовано, чи мали право посадові особи Харківської митниці ДФС витребувати запитувані документи, чи зобов'язаний позивач вести облік цих документів, та чи призвели вказані дії до неможливості проведення посадовими особами відповідача проведення перевірки у повному обсязі.

Разом із цим, приписи ч. 1 ст. 474 МК України, у відповідності до якої на нього накладено адміністративне стягнення, передбачає відповідальність за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів.

Також вказує, що листи щодо необхідності прибуття та надання документів і пояснень не доведені до його відома у встановленому законом порядку.

Крім наведеного, скаржник зазначає, що за наслідками зазначеної перевірки Харківською митницею ДФС відносно ОСОБА_1 складено 3 протоколи про порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України. Однак, за всіма цими протоколами судовими рішеннями у справах № 640/660/18, № 640/1184/18, № 640/20904/18 провадження закриті у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Під час розгляду цих справ від представника Харківської митниці ДФС не надходило жодних пояснень стосовно того, що ОСОБА_1 надавались документи не у повному обсязі.

За наведених обставин, згідно чинного законодавства, усі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Харківська митниця ДФС вважаємо, що оскаржуване рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2019 по справі № 640/1788/18 винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає зазначеним вище вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, в зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін, з наступних підстав.

За визначенням п. 7 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль може здійснюватися посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок.

Відповідно до ч. 3 ст. 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 350 МК України визначений обов'язок посадових осіб підприємства, що перевіряються, не перешкоджати законній діяльності посадових осіб органів доходів і зборів та виконувати законні вимоги зазначених осіб, у тому числі отримані в письмовій формі, які стосуються надання до перевірки документів, їх копій, інформації.

Судом установлено, що відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 336, ст. 345, п. 2 ч. 7 ст. 346, ст. 347 МК України, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, у зв'язку з ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на письмові запити ГУ ДФС у Харківській області від 10.11.2016 року № 6185/10/20-40-14-12-10, від 24.11.2016 року № 6504/10/20-40-14-12-10, від 28.03.2017 року № 3043/10/20-40-14-16-10, від 20.07.2017 року № 10584/10/20-40-14-15-10 та від 16.08.2017 року № 13556/10/20-30-14-15-10 і виявленими фактами, які свідчать про порушення вимог законодавства України з питань державної митної справи за фактами митного оформлення товару, отриманого від відправників/експортерів JOSEPH CENTRE та Helping Other, ввезеного на митну територію України як гуманітарна допомога ТО «Фонд «Віра в добро» за період з 01.06.2016 року по 14.09.2017 року, - наказом ГУ ДФС у Харківській області № 4699 від 08.09.2017 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку БО «Фонд «Віра в добро» (40520613), та затверджено програму її проведення /а.с. 47-49/.

На підставі цього наказу, ГУ ДФС у Харківській області видано посвідчення на право проведення перевірки від 11.09.2017 року № 6773 /а.с. 50/.

Листом ГУ ДФС у Харківській області № 16919/10/20-40-14-15-10 від 14.09.2017 року позивача повідомлено про початок документальної позапланової виїзної перевірки БО «Фонд «Віра в добро» і визначено перелік документів, які необхідно надати до перевірки робочій групі 22.09.2017 року. Означене повідомлення отримано 14.09.2017 року під особистий підпис уповноваженою особою БО «Фонд «Віра в добро» І.М. Вітковичем /а.с. 51-58/.

25.09.2017 року ГУ ДФС у Харківській області складено Акт № 3014/20-40-14-15-07/40520613 від 25.09.2017 року про відмову в наданні/наданні не в повному обсязі до перевірки документів, при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки стану дотримання законодавства України з питань державної митної справи, БО «Фонд «Віра в добро», за фактами митного оформлення товару, отриманого від відправників/експортерів JOSEPH CENTRE та Helping Other за період з 01.06.2016 року по 14.09.2017 року, відповідно до якого позивачем не надано в повному обсязі/надано вибіково до перевірки необхідних документів (за переліком п.п. 4, 6, 8, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 Акту). Зазначений Акт отриманий 25.09.2017 року під особистий підпис уповноваженою особою БО «Фонд «Віра в добро» І.М. Вітковичем /а.с. 59-63/.

06.10.2017 року на адресу позивача ОСОБА_1 Харківською митницею ДФС направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення № 6397/00-5/20-70-20-0404 з проханням прибути до УПМП Харківської митниці ДФС 13.10.2017 року о 14:00 годині для надання пояснень та участі у складанні протоколу про порушення митних правил /а.с. 42-43/.

18.10.2017 року Харківською митницею ДФС на адресу позивача ОСОБА_1 повторно направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення № 6667/00-5/20-70-20-04 з проханням прибути до УПМП Харківської митниці ДФС для надання пояснень та участі у складанні протоколу про порушення митних правил 06.11.2017 року о 14:00 годині /а.с. 38-40/.

21.11.2017 року Харківською митницею ДФС на адресу позивача ОСОБА_1 втретє направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення № 7712/20/20-70-20-04 з проханням прибути до УПМП Харківської митниці ДФС для надання пояснень та участі у складанні протоколу про порушення митних правил 01.12.2017 року о 14:00 годині /а.с. 44, зворот а.с. 44/.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що на всі вищенаведені виклики Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 не з'явився. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано.

01.12.2017 року уповноваженою особою Харківської митниці ДФС відносно позивача ОСОБА_1 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил № 1317/80700/17 за ч. 1 ст. 474 МК України, яка передбачає відповідальність за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів. Означений протокол направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 04.12.2017 року № 8099/20/20-70-20-04, та отриманий ним 07.12.2017 року /а.с 35/.

30.01.2018 року за результатами розгляду матеріалів справи уповноваженою особою Харківської митниці ДФС відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1317/80700/1, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 474 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави /а.с. 26/.

Копія оскаржуваної постанови направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 867/00-5/20- 70-20-02 від 30.01.2018 року, та отримана ним 01.02.2018 року /а.с. 27/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Посадовим особам органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної перевірки для з'ясування питань, пов'язаних з перевіркою, надається право здійснювати перевірку грошових, фінансових і бухгалтерських документів, звітів, контрактів, декларацій, калькуляцій, інших документів, які можуть бути пов'язані з операціями із ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або території вільної митної зони, у тому числі інформації, необхідної для з'ясування питань перевірки, яка є в розпорядженні підприємства, що перевіряється, в електронному вигляді (п. 1 ч. 1 ст. 347 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 МК України підприємства зобов'язані забезпечувати збереження митних декларацій, документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, необхідних для проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, протягом строків, передбачених пунктами 44.3 та 44.4 статті 44 ПК України, та їх відновлення у строки і в порядку, визначені пунктом 44.5 зазначеної статті, у разі їх втрати чи передчасного знищення.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 цього Закону підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Пунктом 44.5 ст. 44 ПК України закріплено обов'язок платника податку у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про відсутність повноважень у контролюючого органу - відповідача у справі Харківської митниці ДФС витребувати запитувані документи, а також відсутність у позивача ОСОБА_1 - керівника БО «Фонд «Віра в добро» обов'язку здійснювати облік та зберігання документів стосовно здійснення ним господарської діяльності.

За визначенням ч. 1 ст. 474 МК України перешкоджання посадовій особі митного органу під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи змін наведеної правової норми, колегія суддів зазначає, що об'єктивною стороною правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 474 МК України, полягає у перешкоджанні посадовій особі митного органу України у виконанні покладених на неї обов'язків та реалізації передбачених Кодексом прав щодо здійснення митного контролю або під час провадження у справах про контрабанду та порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів. Перешкоджання у такому доступі виявляється у створенні умов, що утруднюють або унеможливлюють його і може бути вчинене у різний спосіб. Суб'єктивна сторона вчиненого правопорушення характеризується умисною формою вини (дією або бездіяльністю).

Матеріалами справи посвідчується та обставина, що позивачем ОСОБА_1, будучи обізнаним про проведення контролюючим органом перевірок відносно суб'єкта господарювання БО «Фонд «Віра в добро», керівником якого він є, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 350 МК України, не надано в повному обсязі/надано вибірково запитувані Харківською митницею ДФС документи (за переліком Акту). Його неявка за неодноразовими викликами для надання пояснень стосовно порушення суб'єктом господарювання митного законодавства, свідчить про умисну бездіяльність щодо виконання законних вимог органу доходів і зборів під час провадження у справі про порушення митних правил.

При цьому, колегія суддів зауважує, що про обізнаність стосовно розгляду питання про порушення БО «Фонд «Віра в добро» митних правил, додатково свідчить звернення позивача ОСОБА_1 до Харківської митниці із інформаційним запитом від 02.11.2017 року /а.с. 36-37/.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням (ст. 486 МК України).

Відповідно до статті 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (ст. 488 МК України).

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

За змістом ст. 494 України (тут і подалі - в редакції, чинній на час розгляду справи про порушення митних правил), про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Відповідно до ч. 6 ст. 494 МК України, в протоколі зазначаються місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Частиною 8 цієї статті передбачено, < > примірник протоколу протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Частиною 1 статті 522 МК України визначено, що справи про порушення митних правил, передбачені, зокрема, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ст. 523 МК України).

Справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі, у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів матеріалів, необхідних для вирішення справи, ст.ст. 524, 525 МК України).

Частинами 1, 2 статті 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи органом доходів і зборів, цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до частини 4 цієї статті, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів, що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, колегія суддів зазначає, що МК України не встановлює обов'язку органу доходів і зборів щодо складення протоколу про порушення митних правил виключно за участі особи, відносно якої він складається. При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством передбачено складання протоколу за відсутності особи, в діях якої вбачаються ознаки порушення митних правил.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що Харківською митницею ДФС вживалися заходи щодо повідомлення позивача ОСОБА_1 про розгляд питання для з'ясування наявності/відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 38-40, 42-43, 44/.

Матеріалами справи посвідчується та обставина, що протокол про порушення митних правил № 1317/80700/17 від 01.12.2017 року отриманий позивачем особисто 07.12.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 35/.

З урахуванням тієї обставини, що позивач своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, особисто для участі у розгляді справи не з'явився, клопотання про перенесення розгляду справи 30.01.2018 року на адресу відповідача не надіслав, колегія суддів вважає, що право позивача ОСОБА_1 на участь у розгляді справи не порушено і відповідачем цілком дотримано встановлену законодавством процедуру її розгляду.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи позивача щодо необхідності прийняття до уваги рішення судів у справах № 640/660/18, № 640/1184/18, № 640/20904/18, оскільки вони не є тотожними із предметом спору у справі, що розглядається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський