Справа № 520/2372/19
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2019 р. №520/2372/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа - Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року по березень 2018 згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VІІІ та відновити виплати пенсії з квітня 2018 року по 27 липня 2018 року; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з листопада 2017 року по березень 2018 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум та відновити виплату пенсії за період з квітня 2018 року по 27 липня 2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є незаконними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 14.03.2019 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 04.04.2019 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник третьої особи не скористався своїм правом на подачу відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_2.

До листопада 2017 року вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 та отримувала пенсію у зв'язку із втратою годувальника в Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

У листопаді 2017 року її було знято з реєстрації місця проживання в Україні у зв'язку з виїздом па постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки.

20.11.2017 ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне місце проживання в США та 07.02.2018 стала на консульський обліку у посольстві України в США.

У зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до США, їй була зупинена виплата пенсії і при цьому проведено виплату суми пенсії за шість місяців наперед, а саме з жовтня 2017 року по березень 2018 року.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VIІІ з жовтня 2017 року розмір пенсії ОСОБА_1 був перерахований з 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) гривень 97 копійок до 4858 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят вісім) гривень 64 копійки, що підтверджується листом Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 20.10.2017.

Однак, при виплаті пенсії за шість місяців наперед перед виїздом на постійне місце проживання до США, ОСОБА_1 була виплачена пенсія у розмірі 4858,68 грн, лише за жовтень 2017 року, а за період з листопада 2017 року по березень 2018 року пенсія була виплачена в розмірі до перерахунку в сумі 2837,97 грн. Таким чином, позивач недотримала 10103,35 грн.

Також, за час проживання в США, ОСОБА_1 не отримувала пенсію оскільки, між Україною та США відсутній відповідний міжнародний договір.

У червні 2018 року, вона повернулася на постійне місце проживання в Україну та 27 липня 2018 року зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_1.

Після реєстрації постійного місця проживання, ОСОБА_1 подала заяву про поновлення виплати пенсії до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Рішенням Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова їй було поновлено виплату пенсії, однак не за весь період, а лише з 27.07.2018. Сума пенсії за період з 27.07.2018 по 30.11.2018 разом із місячною сумою пенсії за грудень була виплачена в грудні 2018 року.

Через те, що пенсію не було поновлено з моменту припинення її виплати, тобто з квітня 2018 року, а лише з 27.07.2018, ОСОБА_1 недоотримала 18786,74 грн. пенсійних виплат.

Позивач у період з квітня по липень 2018 року отримала пенсію в розмірі 647,82 грн., проте, в період з квітня по липень 2018 року повинна була отримати 19434,56 грн., тобто недоотримала пенсію в розмірі 18786,74 грн.

У зв'язку з цим, 04.01.2019 позивач звернулась до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Харкова із заявою в якій просила провести перерахунок пенсії з листопада 2017 року по березень 2018 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VІІІ та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум; виплати пенсію за період з квітня 2018 року по 27 липня 2018 року.

Листом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 23.01.2019 №5/3-11 позивачу було відмовлено. У відповіді зазначено, що підстави для поновлення виплати пенсії з квітня 2018 року відсутні, а з заявою по періоду з листопада 2018 по березень 2018 потрібно звертатись до Київського об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, оскільки саме воно здійснювало виплату пенсії за період з листопада 2017 року по березень 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 46 Конституції України передбачено, то громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні Конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

ОСОБА_1 проживаючи в США, як громадянка України, має такі самі Конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп 2009 від 7 жовтня 2009 року пунктом 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (с неконституційним).

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", а тому зняття з пенсійного обліку та зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 було незаконним.

Згідно ст. 17 Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод та практик) Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, то він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 6 жовтня 2015 року справа №21-2419а15, з дня набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 Управління Пенсійного фонду України має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Отже, вимога про поновлення виплати пенсії позивачу з квітня 2018 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника, то розмір її пенсії розраховується з додержанням Розділу V Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 №2148-VІІ та Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", розмір пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із втратою годувальника з жовтня 2017 року складає 4858 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 64 коп.

Перед виїздом за кордон, ОСОБА_1 була виплачена пенсія однією сумою за шість місяців наперед в розмірі 4858,68 грн. - за жовтень 2017 року і 14189,85 грн., тобто по 2837,97 грн. за листопад 2018 - березень 2018 року включно.

Отже, в даному випадку наявне безпідставне зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 в результаті якого вона недотримала пенсію в сумі 1010335 грн.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» суд зазначає, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 цього рішення).

Не виплачуючи та зменшуючи розмір пенсії ОСОБА_1 за відсутності передбачених законами України підстав, Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкові порушило її право на отримання пенсії.

При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 33 цього рішення).

Таким чином, зменшення розміру пенсії за період з листопада 2017 року по березень 2018 року було здійснено не з підстав передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

До того ж, з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, цій ситуації мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Оскільки пенсійна справа ОСОБА_1 знаходиться в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, де вона перебуває на обліку, провести перерахунок пенсії за період з листопада 2017 року по березень 2018 року має повноваження лише Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про протиправність відмови Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова та про необхідність зобов'язання відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з квітня 2018 року, у відповідному розміру пенсії за період з листопада 2017 року по березень 2018 року, оскільки цими діями, були порушені вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Загальний розмір недоотриманої пенсії позивача складає 28890,09 грн., з яких 18786,74 грн. сума неотриманої пенсії з квітня по липень 2018 року, та 10103,35 грн. (19048,49 грн. - замість 29151,84 грн.) сума різниці пенсії внаслідок незаконного зменшення за період з листопада 2017 року по березень 2018 року.

Враховуючи вищевикладене та висновки суду про протиправність припинення виплати пенсії позивачу, суд, з метою відновлення порушених права ОСОБА_1, вважає за необхідне зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ), третя особа - Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року по березень 2018 згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VІІІ та відновити виплати пенсії з квітня 2018 року по 27 липня 2018 року.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з листопада 2017 року по березень 2018 року згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VIII, провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум та відновити виплату пенсії за період з квітня 2018 року по 27 липня 2018 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов