Справа № 420/6327/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6327/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 25.07.2018 року за №1002;

зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та нарахувати пенсію ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 27.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою при призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, рішенням Малиновського ОУПФУ в м. Одесі №1002 від 25.07.2018р. позивачу було відмовлено, з підстав ненадання первинних документів, що підтверджують періоди роботи в зоні відчуження. Вказану відмову позивач вважає протиправною, з огляду на те, що ОСОБА_1 23.06.1987р. за розпорядженням адміністрації Одеського Автотранспортного підприємства 15163, оформленим наказом №178 від 20.06.1987р., був відряджений у зону відчуження в м.Чорнобиль для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, де працював з 23.06.1987р. по 23.07.1987р. водієм. Після закінчення відрядження всі шляхові листи та товарно-транспортні листи, які позивач здав до бухгалтерії, по закінченню 3річного терміну зберігання були знищені. Оскільки первинні документи, які підтверджують факт відрядження до зони відчуження були знищені, позивач звернувся до суду для встановлення даного факту у судовому порядку та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2018р. встановлено факт, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль. З наведених підстав просить задовольнити позовну заяву повністю.

Ухвалою суду від 12.12.2018р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.01.2019р. через канцелярію суду (за вхід. №284/19) надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначивши, що рішенням №1002 від 25.07.2018р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки за наданими документами, підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні, отже оскаржуване рішення є правомірним.

Ухвалою суду від 11.01.2019р. вирішено розглядати справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.02.2019 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 06.02.2019р. закрито підготовче провадження по даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.02.2019 року о 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 27.02.2019р. відкладено на 19.03.2019р.

Через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Через канцелярію суду представником відповідача подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання 19.03.2019р. учасники справи не з`явилися.

Судом вирішено розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.03.2018р. (а.с. 9).

27.04.2018р. позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду в м. Одесі із заявою № 1002 за призначенням пенсії згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991р. зі зниженням пенсійного віку та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р.

Рішенням №1002 від 25.07.2018р. Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відмовлено (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 цього Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, крім іншого, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом №796-ХІІ).

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

За визначенням частини 3 статті 65 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 21 листопада 2016 року № 21-1048во06 та від 04 вересня 2015 року №690/23/15, з якою погодився Верховний суд (постанова від 28 березня 2018 року у справі № 333/2072/17), єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для призначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20 січня 1997 року учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 року - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Згідно із пунктом 5 Порядку №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення.

В пункті 10 Порядку №51 уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 547/312/17 (№К/9901/1488/17).

Згідно з підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,/у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Із аналізу цієї норми вбачається, що вказаний перелік первинних документів є примірним та обставини, з якими стаття 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пов`язує призначення пенсії за віком на пільгових умовах, можуть бути підтверджені будь-якими документами, що міститимуть достовірні відомості щодо цих обставин.

На підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та періоду роботи у зоні відчуження позивачем до заяви про призначення пенсії за віком додавалися копії документів, а саме: 1) довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; 2) заява про призначення/перерахунок пенсії; 3) паспорт (копія); 4) трудова книжка або документи про стаж; 6) довідка про заробітку плату за період страхового стажу до 01.07.2000р.; 7) документи про надання статусу учасника лівідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого (копія); 8) посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС (копія). (а.с. 57)

Однак, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на те, що до заяви про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач надав: довідку №412 від 10.11.1992р., №25/5-207 від 21.08.1997р., видану Одеським територіальним виробничим об`єднанням автотранспорту Автотранспортним підприємством 15163, в якій не зазначено населений пункт, в якому проводились роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС та які не містять підстав відачі; довідки №97 від 18.04.1994р., №98 від 19.04.1994р., №174 від 10.07.1995р. про нарахування додаткової зарплати за роботу в зоні відчуження; копії особової картки за 1987 рік, в якій не зазначені виплати за роботу в зоні відчуження. (а.с. 55) Інших первинних документів, що підтверджують період роботи в зоні відчуження, не надавались. У зазначеному рішенні вказано, що за наданими документами для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону №796-XII зі зниженням пенсійного віку та статті 26 Закону №1058-IV ОСОБА_1 підстави відсутні.

Відхиляючи зазначений довід відповідача, суд зауважує, що перелічені вище документи, подані позивачем разом із заявою про призначення пенсії у своїй сукупності дозволяють ідентифікувати особу позивача та визначити період його роботи у зоні відчуження.

Крім того, суд зазначає, що відповідач як орган, що призначає пенсії, має право відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, зокрема, за наявності розбіжностей у документах.

Отже, відповідач, не скориставшись своїм правом на перевірку достовірності поданих позивачем документів і зазначених в них даних, відхилив ці документи, тим самим позбавивши позивача права на належний соціальний захист у вигляді призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Крім того, відповідачем дійсність посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії серії НОМЕР_1 від 30.03.2018р., виданого позивачеві, під сумнів не ставиться.

При цьому, рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/52/18 від 12.02.2018р. встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 03 квітня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приймав участь по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль Київської області, що відноситься до зони відчуження, з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року.

Зазначеним рішення встановлено, що ОСОБА_1 з 23.06.1987 року по 23.07.1987 року працював водієм по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно довідки Одеського Автотранспорного підприємства 15163 №412 від 10.11.1992 року.

Згідно Акту «О выделении к уничтожению документов и дел составленного экспертной комиссией» від 09.04.1991 року, підписаний директором «Одеського автотранспортного підприємства 15163 ОСОБА_2 (а.с.8-9), всі первинні документи, які підтверджують факт відрядження ОСОБА_1 до зони відчуження були знищені.

Той факт, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується наступними матеріалами справи:

- списком працівників Одеського Автотранспортного підприємства 15163 приймаючих участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за 21 номером зазначений ОСОБА_1 ;

- особовою карткою ОСОБА_1 ;

- довідкою Одеського Автотранспортного підприємства 15163 №412 від 10 листопада 1992 року відповідно із якою зазначено, що з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року, ОСОБА_1 працював по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- довідкою Одеського Автотранспортного підприємства 15163 №97 від 19.04.1994 року, відповідно якої зазначено, що за період праці з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 була видана заробітна плата;

- випискою Одеського Автотранспортного підприємства 15163 №98 від 19.04.1994 року відповідно із якою зазначено, що за період праці з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у п`ятикратному розмірі;

- витягом з протоколу №110 від 26.01.1995 року засідання комісії при Мінчорнобилі України по вирішенню спірних питань, пов`язаних з визначенням статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на чорнобильній АЕС, відповідно із яким визнано ОСОБА_1 учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії;

- листом Одеського Автотранспортного підприємства 15163 №64 від 15.03.1995 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 був відряджений в м. Чорнобиль, де працював по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року;

- довідкою Одеського Автотранспортного підприємства 15163 №174 від 10.07.1995 р. відповідно із якою зазначено, що за період праці з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата відповідно із наказом по підприємству за №330 від 30.10.1987 р.;

- довідкою Державного департаменту автомобільного транспорту України №25/5-207 від 21.08.1997 р., відповідно із якою зазначено, що ОСОБА_1 з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року дійсно був у відрядженні пов`язаному з ліквідацією аварії на ЧАЕС, у відрядженні виконував роботу в 30-кілометровій зоні на перевезені будівельних матеріалів на будівництво об`їзної дороги Чорнобиль-ЧАЕС;

- довідкою №44316 про підвищений тариф ставки ОСОБА_1 на період з 23 червня 1987 року по 23 липня 1987 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пунктами 1.6 та 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку п. 1.6; днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви п. 1.7.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його дій та рішень.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, суд вважає необхідним здійснити такий захист шляхом зобов`язання Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №1002 від 27.04.2018р. про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 25.07.2018 року за №1002; зобов`язання Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) №1002 від 27.04.2018р. про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №ПН1217 від 05.12.2018р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 705,00 грн. (а.с. 3)

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3/5) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 25.07.2018 року за №1002.

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) №1002 від 27.04.2018р. про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3/5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 704(сімсот чотири)грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 10.04.2019р. у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному з 26.03.2019р. по 08.04.2019р.

Суддя М.М. Аракелян

.