Справа № 165/681/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2684/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Ушаков М.М.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення - м. Нововолинськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив суд про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1810/20900/17 від 29.05.2017 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 січня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №1810/2090017 від 29 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Рішення мотивоване тим, що відповідач Львівська митниця ДФС, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Вказує, що гр. ОСОБА_2 уже притягнутий постановою Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0485/205050700/17 від 15.03.2017 року до адміністративної відповідальності за порушення одних і тих самих митних правил, тому суд вважав за необхідне скасувати постанову Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1810/2090017 від 29 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500,00 гривень.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за різні правопорушення, оскільки постановою Волинської митниці ДФС від 15.03.2017 р. №0485/205050700/17 ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за невивезення транспортного засобу марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, А постановою Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за невивезення транспортного засобу марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN-НОМЕР_5. Також скаржник вказує, що встановлення факту ввезення вищевказаного транспортного засобу на митну територію України гр. ОСОБА_2 відбулось за допомогою електронних баз даних «Інспектор» та ЄАІС ДФС, що підтверджується відповідним витягом та є безспірним фактом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 №1810/20900/17 від 29 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (а.с.9-10).

Відповідно до вищезазначеної постанови, 13.05.2017 року о 18 год. 15 хв. гр. ОСОБА_2 в якості пасажира у автомобілі марки "Audi А4", реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN-код НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, яка є співвласницею цього автомобіля, прямував смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» в митному режимі «транзит» з приватної поїздки з території Республіки Польща до України через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про водія та пасажирів до АСМО «Інспектор» та в ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що гр. ОСОБА_2, 21.10.2016 року ввіз в Україну через митний пункт пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Республіка Польща, а саме, легковий автомобіль марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN-код НОМЕР_5, який станом на 13.05.2017 року не вивозився та в інший митний режим згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

Крім того, судом встановлено, що постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС Негріча Л.М. №0485/205050700/17 від 15 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (а.с.49).

Відповідно до вищезазначеної постанови, 18 лютого 2017 року о 21 год. 53 хв. на територію митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС по смузі руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки "Audi А4", реєстраційний номер НОМЕР_3, країна реєстрації Польща, кузов НОМЕР_6, який слідував в Україну з Республіки Польща під керуванням громадянина України ОСОБА_2. Для здійснення митного контролю та митного оформлення вищевказаного транспортного засобу, який ввозився на митну території України, ОСОБА_2 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7, на користування легковим автомобілем марки "Audi А4", реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_6, а також закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_8. Під час здійснення митного контролю та внесення інформації в автоматизовану систему митного оформлення «Інспектор», після перевірки в ньому та єдиній автоматизованій інформаційній системі ДФС України дотримання термінів ввезення, а також при опитуванні ОСОБА_2 встановлено, що 21.10.2016 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_2 по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Угринів - Долгобичув» Львівської митниці ДФС легковий автомобіль марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9, в режимі "транзит", який станом на 18.02.2017 року не вивіз за межі митної території України (а.с.49).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було встановлено наявність обставин, передбачених частиною другою статті 95 МК України, в той час як факт перевищення визначеного пунктом 1 частини першої статті 95 МК України 10-денного строку доставки автомобіля більш, ніж на 10 днів, знайшов своє підтвердження, що не заперечується самим позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач у своєму позові стверджує, що 21 жовтня 2016 року він поїхав до Республіки Польща для перевезення товару із невідомою йому людиною. Вказує, що він сів в машину, яка ймовірно належала даній особі, отримав товар та повернувся в Україну. Зазначає, що на територію країни він в'їхав в якості пасажира, при проходженні паспортного контролю подав лише свій паспорт для виїзду за кордон.

Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що обставина ввезення позивачем автомобіля марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9, підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи витягом з бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с. 32), з якого вбачається, що 21.10.2016 року вказаний транспортний засіб ввозився на територію України. Особою, яка здійснила ввіз вказаного транспортного засобу, згідно даних, є саме ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на те, що доводи позивача про те, що він не кермував вказаним транспортним засобом, спростовуються наведеним вище витягом, суд, керуючись вищенаведеними нормами, приймає до уваги лише інформацію згідно витягу з бази даних Диспетчера ЗМК, що є належним та допустимим доказом і не бере до уваги покази позивача, так як вони нічим не обґрунтовані.

Окрім того, як вбачається з витягу з даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, даних щодо інших осіб у вищевказаному витязі не міститься. Також в графі «ПІБ» наведеного витягу, окрім прізвища, ім'я та по-батькові позивача, не зазначена жодна інша особа, яка перебувала у згаданому автомобілі.

З огляду на це колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини підтверджують факт ввезення на митну територію України автомобіля марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9 саме ОСОБА_2, а не іншою особою, про яку зазначає позивач у позові. При цьому, самим позивачем вони не спростовані належною і допустимою доказовою базою.

Пунктом 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118, встановлено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту, регламентовано Розділом ІV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Вказані приписи дають підстави зробити висновок про те, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданих на ім'я позивача як власника (користувача) та водія щодо ввезеного транспортного засобу, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б, що, у свою чергу, є додатковою підставою вважати наведені вище твердження ОСОБА_2 необґрунтованими.

Таким чином, обставина ввезення позивачем автомобіля марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9 на митну територію України підтверджена наявними в матеріалах справи доказами та не спростована позивачем.

Щодо посилання суду першої інстанції на ст.61 Конституції України, якою встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вказівки на те, що гр. ОСОБА_2 повторно притягнуто до відповідальності за вчинене ним одне й те саме правопорушення, колегія суддів зазначає, що в даному випадку не може йтись про притягнення позивача до відповідальності двічі за одне й те ж правопорушення, оскільки об'єктивна сторона правопорушень, визначених постановами по справі про адміністративне правопорушення №1810/20900/17 від 29.05.2017 р. та № 0485/205050700/17 від 15.03.2017 р., відрізняється.

Колегія суддів вказує, що після притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності постановою по справі про адміністративне правопорушення № 0485/205050700/17 від 15.03.2017 р. у позивача продовжив існувати обов'язок щодо вивезення автомобіля марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9, за межі території України або переміщення даного транспортного засобу в інший митний режим.

При винесенні оскаржуваної постанови було встановлено повторне вчинення порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а саме, після притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності постановою про порушення митних правил № 0485/205050700/17 від 15.03.2017 р., позивач повторно не виконав встановленого ст. 95 МК України обов'язку щодо вивезення автомобіля марки «VOLVO S40», реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_9, за межі території України або переміщення даного транспортного засобу в інший митний режим.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про те, що враховуючи системний аналіз наведених вище норм законодавства, що регулюють процесуальний інститут доказування, беручи до уваги наявні у справі докази в їх сукупності, повно та всебічно дослідивши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1810/20900/17 від 29.05.2017 року є необґрунтованими та спростовуються належними та допустимими доказами у справі, а сама постанова у справі про порушення митних правил прийнята відповідно до вимог чинного законодавства .

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 січня 2019 року у справі № 165/681/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 12.04.2019 р.