Справа № 813/5252/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2670/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О.М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 813/5252/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Братичак У. В.,

час ухвалення рішення - 10.12.2015 року, 16:46 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 15.12.2015 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь", в якому просила (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. щодо невключення її до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. включити її до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити її в реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Банк "Київська Русь" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" вжити заходів щодо відшкодування 175000,00 грн. грошових коштів за договором банківського рахунку №9663-114 в національній валюті від 19 березня 2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Київська Русь" відповідно до Договору №9663-114 від 19 березня 2015 року. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Київська Русь" відповідно до Договору №9663-114 від 19 березня 2015 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку через касу банку або з іншої фінансової установи, тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов'язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника. Отже, позивач не є владником, оскільки грошові кошти не залучені банком від позивача, та відповідно не має банківського вкладу, і, як наслідок, не підпадає під дію ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення особи, як вкладника банку. Таким чином, не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноваженою особою фактично застосовано наслідки нікчемності правочину, що вчинений між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та позивачем, який в свою чергу також підпадає під ст.228 ЦК України. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що у спірних правовідносинах відсутня його протиправна бездіяльність. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі №813/5252/15 скасовано та провадження у справі закрито.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» оскаржило його в касаційному порядку.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ЛКП «Залізничнетеплоенерго» задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року скасовано, справу направлено до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2015 року позивач ОСОБА_2 (вкладник) та ПАТ «Банк Київська Русь» уклали Договір банківського рахунку №9663-114 в національній валюті.

Відповідно до умов вказаного договору банк в порядку, встановленому чинним законодавством України та нормативними актами Національного банку України, відкриває позивачу поточний рахунок в національній валюті номер НОМЕР_1 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язується оплатити послуги банка в розмірі встановленому тарифами на операції та послуги банку, що діють на дату надання послуги або проведення операції.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору позики б/н від 17 березня 2015 року укладеного між ОСОБА_2 та ЛКП «Залізничнетеплоенерго», останнє перерахувало на відкритий рахунок позивача 175000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №81 від 19 березня 2015 року.

Постановою Правління НБУ від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року прийнято рішення №61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління НБ України від 16 липня 2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якої розпочато роцедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь».

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення, уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» опубліковано в газеті «Голос України» від 23 липня 2015 року № 131(6135).

28 липня 2015 року позивач подала заяву до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

20 серпня 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про задоволення вимог кредитора до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

Разом з тим, на вказані заяви позивач жодної відповіді від відповідача не отримала.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з відсутності законодавчих підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною; належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача включити ОСОБА_2 до переліку вкладників та надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь». Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Фонду щодо невключення позивача до Загального реєстру вкладників, оскільки права та інтереси позивача цим суб'єктом не порушено, адже лише за наслідком вчинення дій саме уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку можуть вчинятися дії Фондом. Також не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідачів вжити заходів щодо відшкодування 175000,00 грн. грошових коштів за договором банківського рахунку №9663-114 в національній валюті від 19 березня 2015 року, оскільки така є передчасною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 813/5252/15 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова О.Ю. щодо невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Київська Русь", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Київська Русь" відповідно до Договору №9663-114 від 19 березня 2015 року та зобов'язано включити позивача до вказаного.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ч.1 ст.3 вказаного Закону передбачає, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладам Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Ч.2-3 ст.27 цього Закону передбачають, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч.4 ст.27 Закону).

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи станом на день запровадження у банку тимчасової адміністрації залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.

При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату прийняття постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» на рахунку ОСОБА_2, відкритому відповідно до укладеного з ПАТ «Банк «Київська Русь» договору, були розміщені грошові кошти у розмірі 175000,00 грн.

Вказані кошти надійшли на рахунок позивача від ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на підставі договору позики б/н від 17 березня 2015 року», що підтверджується платіжним дорученням №81 від 19 березня 2015 року.

Разом з тим, апелянт покликається на те, що вищевказаний правочин щодо перерахування коштів у сумі 175000,00 грн. є нікчемним відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (повідомлення про нікчемність правочину №9602/16 від 26 жовтня 2015 року).

Перелік передбачених ч.3 ст.38 вищевказаного Закону підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на тому, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме банком.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3 ст.38, а також у ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Про це зазначив Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 щодо застосування ст.38 вказаного Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку позивача на рахунок іншої особи не є правочинами між банком та позивачем відповідно до ст. 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ №492 від 12 листопада 2003 року та договорами з відповідними клієнтами банку.

Таким чином, операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та, як наслідок, визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення цієї справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

З приводу посилань відповідачів на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) рахунку іншого клієнта, на якому була розміщена значна сума коштів, колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з'явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.

Цим Законом ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено п.9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вищевказаних змін, а тому покликання апелянта на наявність факту «дроблення» вкладу з боку позивача є безпідставним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_2 набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду і неподання інформації про неї, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії є протиправним.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту порушеного права позивача, яким є зобов'язання відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" включити ОСОБА_2 до переліку вкладників та надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 813/5252/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 року.