Справа № 400/739/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/739/19

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, прийняту у складі суду судді Мельника О.М. про закриття провадження по справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЯ-ГРУП" про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2019 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якому заявник просив суд підтвердити правомірність застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "СОЯ-ГРУП", застосованого рішенням ГУ ДФС у Миколаївській області від 13.03.2019 року.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року було відкрито провадження за зазначеною заявою про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року провадження в адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку було закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15 березня 2019 року про закриття провадження по справі, вважаючи зазначену ухвалу постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 4 статті 283 КАС України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачаться спір про право. При цьому нормами статті 238 КАС України, які регулюють питання закриття провадження у справі, не передбачено закриття провадження на підставі п пункту 2 частини 4 статті 283 КАС України з мотивів, коли із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Суд першої інстанції розглядаючи заяву органу доходів і зборів подану в порядку ч. 1 ст. 283 КАС України, у разі наявності спору про право, вправі відмовити у відкритті провадження за заявою, а у разі відкриття провадження за заявою продовжувати розгляд заяви до прийняття рішення по суті цієї заяви не закриваючи провадження у справі. Апелянт зазначає, що спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав ія застосування спеціальних заходів, передбачених КАС України. Зокрема, під спором про право необхідно розуміти оскарження до суду рішення про застосування адміністративного арешту, оскарження податкового повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що обумовило звернення податкового органу з оданням у порядку особливого провадження тощо. На думку апелянта, помилковою є позиція суду першої інстанції відносно того, що оскарження наказу податкового органу про проведення перевірки має розумітись як спір про право.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 07.03.2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області наказом №462 призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "СОЯ-ГРУП" по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками з 12.03.2019 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 9). Також видано направлення на перевірку від 11.03.2019 року № 640/14-29-03-01-28 та № 639/14-29-03-01-28 (а.с. 10-11).

12 березня 2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області здійснено вихід за місцем знаходження ТОВ "СОЯ-ГРУП" для проведення перевірки. Службовими особами товариства було відмовлено в допуску до перевірки, відмова обґрунтовуватись незаконністю наказу про її призначення та оскарження наказу до суду. Про відмову в допуску до перевірки заявником складено акт (а.с. 13-15).

В зв'язку з не допуском до перевірки, заявником 13.03.2019 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "СОЯ-ГРУП" (а.с. 8).

14.03.2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області до Миколаївського окружного адміністративного суду подано заяву про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту ТОВ "СОЯ-ГРУП" (а.с.5-7).

15.03.2019 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ "СОЯ-ГРУП" до ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Миколаївській області №462 від 07.03.2019 року про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СОЯ-ГРУП".

При прийняття оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі за заявою про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту ТОВ "СОЯ-ГРУП" суд першої інстанції виходив з того, що вбачається спір про право, оскільки підприємством було оскаржено до суду наказ № 462 від 07.03.2018 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "СОЯ-ГРУП", що в свою чергу є передумовою виникнення підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків, а тому справа не підлягає розгляду в порядку, встановленому статтею 283 КАС України, у зв'язку з чим провадження у справі за заявою підлягає закриттю.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст.94 Податкового кодексу України(далі - ПК України), якою передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Нормами пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Разом з тим, особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів передбачені положеннями ст. 283 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з ч. 7 ст. 283 КАС у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду. Розгляд заяви відбувається за участю органу доходів і зборів, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.

Враховуючи зазначене, арешт на майно як винятковий спосіб забезпечення виконання обов'язків платником податків застосовується за рішенням керівника контролюючого органу, прийнятим за наявності законних підстав (зокрема, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом шляхом розгляду відповідного подання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

При цьому у разі виявлення наявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, суд закриває провадження у справі на підставі ст. 238 КАС України.

Спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у ст. 283 КАС України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

При цьому, ст. 283 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Оскарження відповідачем наказу про проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

У спірній ситуації звернення до суду з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту витікає з правовідносин, які виникли у зв'язку з недопуском посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області № 462 від 07.03.2018 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "СОЯ-ГРУП".

Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про проведення перевірки) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 808/1030/17 та від 14 листопада 2018 року у справі № 818/907/16.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що за умови наявності спору про право між сторонами виключається можливість щодо розгляду та вирішення подання у справах за зверненням контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в порядку ст. 283 КАС України.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз'яснити апелянту, що відповідно до положень ч.5 ст. 283 КАС України, заявник у випадку відмови у відкритті провадження за заявою має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність закриття провадження по справі. При цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 238, 283, 308, 310, 313, 315, 317, 319, 321, 325, 326, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року про закриття провадження по справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЯ-ГРУП" про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року про закриття провадження по справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЯ-ГРУП" про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко