Справа № 500/213/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/213/19

04 квітня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" до Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" (надалі позивач, товариство) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.07.2018 року №4102-10/245, зобов'язати Міністерство економічного розвитку України повторно розглянути подане Товариством з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" клопотання №27/06/2018 від 27.06.2018 року про продовження термінів повернення валютної виручки, яке було отримане відповідачем 02.07.2018 року.

Позов обґрунтований тим, що позивачем було подано усі передбачені законодавством документи для розгляду клопотання із зазначенням причин необхідності продовження таких строків. Позивач також зазначив, що товариством подано до відповідача лист щодо необхідності відкладення строків по поставці і монтажу технологічної лінії у зв'язку з тим, що у повторній партії поставлених комплектів поршнів була виявлена значна частина бракованих агрегатів та деталей. Також, в обґрунтування необхідності продовження строків товариством було надано копію додаткової угоди до укладеного контракту від 29.08.2017 року, відповідно до якої сторони узгодили про продовження строків поставки обладнання по контракту до 30.12.2018 року. Крім того, представник позивача вказав, що відповідач в оскаржуваній відмові не навів правового обґрунтування такої відмови, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Таким чином, представник позивача вважає, що Товариство повністю та з врахуванням чинного законодавства обґрунтувало відповідачу необхідність продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 19.02.2019 року.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що для уникнення штрафних санкцій за порушення термінів валютної виручки, який спливає 01.07.2018 року, позивач просив продовжити терміни розрахунків за контрактом до 30.12.2018 року. Вважає, що представником відповідача подано правомірну та обґрунтовану відмову.

Також зазначив, що позивачем не було надано будь-яких документів, які підтверджують невідповідність агрегатів технічному завданню, документів від постачальників стосовно кінцевого терміну поставки, які б підтверджували, що у зв'язку із затримкою у виробництві товару за контрактом, необхідно було збільшити строк такої поставки та документи від продавця по товару, щодо того, що ним гарантується поставку такого товару, що і обґрунтувало б необхідність продовження строків розрахунків за вказаним Контрактом. Тому, вважає, що подані позивачем документи подані з порушенням вимог, зазначених у підпункті 2 пункту 4 Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньо економічними операціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року №1409 ( надалі Порядок № 1409) та підпункту 1.1. пункту 11 Положення про порядок видачі висновків щодо строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого наказом Міністерства економіки від 18.01.2008 року №15 ( надалі Положення № 15).

Також зазначив, що у поданих позивачем документах відсутнє підтвердження заводу - виробника стосовно виробничого циклу Товару, строк виготовлення товару, (лише строки його поставки), документи, що підтверджують час для транспортування товару, а відтак неможливо встановити, чи дійсно в компанії-виробника виникла необхідність на усунення браку та несправностей обладнання. Представник відповідача зазначив, що відповідач при наданні оскаржуваної відмови діяв у межах, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством, а тому у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року розгляд справи відкладено до 12.03.2019 року о 12:00 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачем у справі були подані всі необхідні документи, а також в довільній формі обґрунтування необхідності продовження строку розрахунку за зовнішньоекономічними операціями, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позов просив задовольнити повністю.

12.03.2019 року розгляд справи відкладено до 21.03.2019 року о 12:30 год. у зв'язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному.

21.03.2019 року у судовому засіданні ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати продовжено строк розгляду справи на 1 місяць, оголошено перерву до 04.04.2019 року о 10:00 год.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив дану адміністративну справу слухати в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати без їх представника, в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 29.08.2017 року між позивачем ( покупець) та Peter Markl Brauereimaschinen GmbH ( продавець) укладений Контракт № 217-07, у відповідності до якого продавець продає, а покупець придбаває лінію розливу для пива (надалі товар), у відповідності з переліком, кількістю, описом і вартістю, наведених у специфікації №1.

24 квітня 2018 року позивач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, із клопотанням про продовження термінів повернення валютної виручки.

16 липня 2018 року Мінекономрозвитку на дане звернення позивача надіслало лист № 4102-10/245, яким проінформувало позивача про можливість розгляду його клопотання від 24.04.2018 року за умови надання відповідного обґрунтування і з підтверджуючими на те документами.

При цьому суд зазначає, що вказаний лист є проміжковою відповіддю на клопотання позивача від 24.04.2018 року і не є відмовою відповідача у розумінні Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньо економічними операціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року №1409.

27 червня 2018 року позивач звернувся з клопотанням до Міністерства економічного розвитку і торгівлі із клопотанням про продовження термінів повернення валютної виручки, який спливає 01 липня 2018 року - до 30.12.2018 року.

Однак, відповідачем не представлено суду доказів розгляду клопотання позивача продовження термінів повернення валютної виручки від 27 червня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( надалі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частин першої - четвертої ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньо економічними операціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2007 року №1409, висновок стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, та продовження встановлених строків (далі - висновок) видається Мінекономрозвитку.

Пунктом 4 Порядку №1409, для одержання висновку резидент подає Мінекономрозвитку такі документи: 1) складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період; 2) засвідчені в установленому порядку: копія зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів. Якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українську мову; копії документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).

Також, відповідно до пункту 10 Положення №15, відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності з урахуванням висновків інших підрозділів здійснює остаточний розгляд документів і готує висновок або письмову відмову (у формі листа) в його видачі з обґрунтуванням підстав такої відмови.

Згідно пункту 9 Порядку №1409, підставами для відмови у видачі висновку є: 1) подання резидентом документів: з порушенням вимог, зазначених у пункті 4 цього Порядку; що містять недостовірну інформацію; 2) невідповідність поданих резидентом документів законодавству.

У контексті наведеного, законодавством чітко визначено підстави для відмови у наданні такого висновку, що не підлягає широкому трактуванню.

При цьому, при прийнятті рішення по суті, суд приймає до уваги доводи позивача, наведені у позовній заяві, що Мінекономрозвитку в оскаржуваній відмові від 16.07.2018 року не спростувало, що подані Товариством документи є недостатніми для видачі висновку.

Як вбачається з матеріалів даної справи, у зв'язку із зміною строків виконання поставки товару із незалежних від товариства причин, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про продовження термінів повернення валютної виручки від 27.06.2018 року. При цьому, позивачем до поданого клопотання були долучені наступні документи: копія контракту №217-07 від 29.08.2017 року, копію додаткової угоди №1 від 22.03.2018 року до контракту № 217-07 від 29.08.2017 року, копію додаткової угоди №2 від 12.06.2018 року до контракту №217-07 від 29.08.2017 року, копію листа від постачальника №11/06-18, копію виписки по особових рахунках, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, копію висновку №283 від 05.05.2018 року.

Також суд зазначає, що в якості доказу необхідності продовження строків, товариством подано відповідачу додаток до договору №2 від 12.06.2018 року, укладений між позивачем та Peter Markl Brauereimaschinen GmbH, відповідно до якого сторони домовились перенести строк поставки товарів не пізніше 30.12.2018 року. Крім цього, листом від 11.06.2018 року Peter Markl Brauereimaschinen GmbH позивача було повідомлено по неможливість в строк здійснити поставки товару, оскільки були виявлені неякісні пневматичні поршні та інша невідповідність технічному завданню, у зв'язку з чим Peter Markl Brauereimaschinen GmbH прийняв рішення про зміну постачальника, що в свою чергу призвело до затримки поставок.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем подано до Міністерства економіки та торгівлі України документи, передбачені Порядком №1409.

Однак, доказів розгляду Мінекономрозвитку клопотання позивача про продовження термінів повернення валютної виручки від 27.06.2018 року, з врахуванням поданих документів, суду не подано і судом не здобуто.

Таким чином, суд приходить до переконання, що лист Мінекономрозвитку від 16.07.2018 року № 4102-10/245 не є рішенням про відмову у клопотанні позивача від 27.06.2018 року, а є лише проміжковим листом, який не породжує для позивача будь-яких негативних наслідків для його прав та інтересів. А тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування відмови, що викладена у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.07.2018 року № 4102-10/245 до задоволення не підлягає.

Крім цього, суд зазначає, що у відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Отже, під дискреційними повноваженнями слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли в межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів рішення.

Продовження термінів повернення валютної виручки є виключною компетенцією Міністерства економічного розвитку і торгівлі України , а тому у даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача розглянути подане Товариством з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" клопотання про продовження термінів повернення валютної виручки від 27.06.2018 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши здобуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, то у відповідності до ст.139 КАС України, сплачений судовий збір підлягає до відшкодування пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" до Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (м.Київ, вул.Грушевського, 12/2, ) розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" (Тернопільська область, Гусятинський район, с.Глібів, вул.Броварна,1, ) від 27.06.2018 року №27/06/2018 про продовження термінів валютної виручки.

3. У решті позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (м.Київ, вул.Грушевського, 12/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глібівська компанія натуральних напоїв" (Тернопільська область, Гусятинський район, с.Глібів, вул.Броварна,1, ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча двев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. сплачений згідно платіжного доручення №89 від 15.01.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.