Справа № 522/3640/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/3640/19
Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

перекладача - Хоанг Тхі Кук;

апелянта - ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_4.;

представника позивача - Талишханової Ф.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС України в Одеській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 19.09.2019 року.

В обґрунтування позову суб'єктом владних повноважень зазначено про неможливість ідентифікувати іноземця та забезпечити його примусове видворення, оскільки відсутня інформація з Посольства Вєтнаму щодо підтвердження факту належності відповідача до громадянства вказаної країни та відповідно неможливістю документування сертифікатом на повернення в країну походження.

Позивач стверджує про те, що на його неодноразові звернення до Посольства Вєтнаму про підтвердження або спростування належності відповідачки до вказаного громадянства, з метою подальшого документування сертифікатом на повернення в країну походження - відповіді не надано.

Вказане, на думку ГУ ДМС України в Одеській області, є підставою для продовження строку затримання ОСОБА_1 ще на шість місяців, тобто до 19.09.2019 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року адміністративний позов задоволено та допущено негайне виконання, прийнятого рішення.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв'язку з тим, що до теперішнього часу інформація від Посольства Вєтнаму в Україні щодо підтвердження факту його належності до громадянства цієї країни не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, адвокат, що діє в інтересах відповідача, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся співпрацювати під час процедури його ідентифікації.

Окрім того, дослідженими копіями документів, доданими до позовної заяви, підтверджується інформація про затриману особу, і це, на думку апелянта, було достатньою підставою, при вирішенні справи судом першої інстанції, для відмови у задоволенні позову, навіть за умови ненадходження відповіді з посольства країни його походження.

До того ж апелянт зауважив, що ненадходження від компетентних органів країни походження відповідей на запити органу міграційної служби, у останнього є обов'язок надіслати запит щодо ідентифікації іноземця до Департаменту консульської служби МЗС України, що узгоджується з Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року (далі - Інструкція).

Водночас представник апелянта наполягає на тому, що в матеріалах справи відсутні докази направлення через Департамент консульської служби МЗС України запитів до компетентних органів країни походження відповідача щодо його ідентифікації.

Викладене, на думку апелянта, свідчить про те, що суб'єкт владних повноважень не в повній мірі реалізував свої обов'язки щодо ідентифікації іноземця.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ДМС України в Одеській області вважає її безпідставною та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляції та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року по справі № 522/4465/18 було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 про примусово видворення за межі території України.

Поряд з цим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року по справі №522/4470/18 громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вказані рішення набрали законної сили.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 року по справі №522/16029/18, яке набрало законної сили, було продовжено строк затримання відповідача на шість місяців до 14.03.2019 року, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Для виконання рішення про примусове видворення та подальшого документування паспортом для виїзду за кордон або довідкою на повернення, ГУ ДМС України в Одеській області протягом березня - жовтня 2018 року неодноразово зверталось до Посольства В`єтнаму в Україні із запитами щодо встановлення особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н..

Проте жодної відповіді від Посольства В`єтнаму в Україні позивачу надано не було.

За таких підстав, 12.12.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Департаменту консульської служби МЗС в Україні з листом № 5100.5.5- 19875/51.3-18 в якому було викладено прохання сприяти в реагуванні дипломатичними каналами міждержавних відносин для реалізації процесу ідентифікації та процесу видворення з України (а.с.32-33).

18.01.2019 року позивач отримав листа від Міністерства закордонних справ України №71/ВК316-500-3262 в якому було повідомлено про надіслання копії ноти з анкетами щодо ідентифікації, зокрема, громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37)

05.02.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Міністерства іноземних справ Соціалістичної Республіки В`єтнам з листом № 5100.5.5-1786/51.3-19 щодо встановлення особи та документування паспортом громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення за межі території України (а.с.34).

25.02.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області знову звернулось до Посольства В`єтнаму в Україні з листом № 5100.5.5.-2814/51.3-19 щодо встановлення особи та документування паспортом громадянина ОСОБА_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення за межі території України.

Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, позивачем не було отримано відповіді від Посольства В`єтнаму в Україні та особистість ОСОБА_1 не встановлена.

Суд першої інстанції, проаналізувавши фактичні обставини справи та вірно визначивши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Про законність та обґрунтованість судового рішення, свідчить наступна законодавча база.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон).

Відповідно до п.14 ст.1 Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За приписами частини 1 статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону).

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12 ст.289 КАС України).

Пунктом 2 ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що вжиття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, або його територіальним органом дій, спрямованих на ідентифікацію затриманого іноземця або особи без громадянства, та не отримання цієї інформації чи документів з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства, необхідних для ідентифікації особи, станом на час звернення до суду з позовом про продовження строку затримання, є безумовною підставою для задоволення цього позову.

Як зазначалося, позивачем було вжито дії, спрямовані на ідентифікацію відповідача, та направлені до Посольства Вєтнаму, а також до Департаменту консульської служби МЗС в Україні відповідні запити. Проте, станом на час звернення до суду з позовом, інформації чи документів, необхідних для ідентифікації відповідача позивачу не надійшли. У суду також відсутні відомості про надходження цієї інформації чи документів станом на час розгляду даної справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання представника апелянта про те, що копіями документів, доданими до позовної заяви, підтверджується особа іноземця і це виключає можливість його затримання, не може бути прийнято до уваги, адже довідка про особу, складена ГУ ДМС України в Одеській області зі слів затриманого, жодними документами не підтверджуються.

До того ж, не відповідають фактичним обставинам справи, доводи апеляції, що позивач не в повній мірі реалізував свої повноваження щодо можливості ідентифікації іноземця, оскільки відсутні докази направлення через Департамент консульської служби МЗС України запитів до компетентних органів країни походження відповідача щодо його ідентифікації.

Як вбачається з матеріалів справи, суб'єкт владних повноважень діяв згідно відомчого правового акту, а самк Інструкції.

Так, згідно п.1 розд. VI Інструкції, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Переліченими вище доказами підтверджується належне виконання повноважень щодо ідентифікації відповідача.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, на підставі ст. 316 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко