Справа № 826/6603/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 квітня 2019 року № 826/6603/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
представники позивача - Костюк О.А.;

сторін: відповідача: Кравченко Є.В., Лукянець В.В.;

у судовому засіданні вільний слухач - ОСОБА_4,

06.09.2018 також

був присутній:

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» (далі - позивач або ТОВ «Столична Перспектива Плюс» або товариство) звернулось з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві або контролюючий орган), у якому, з урахуванням поданих уточнень, просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 31.01.2018 № , яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 216 188,00 грн.; від 31.01.2018 № , яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 297 122,50 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду в підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2018 відкрито провадження у адміністративній справі, призначено до розгляду в підготовче засідання.

14.06.2018 судом оголошено перерву у справі до 08.08.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.09.2018.

У судовому засіданні 06.09.2018 представник позивача підтримав позов у повному обсязі.

Так, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що в нього наявні всі необхідні первинні документи, складені у відповідності до вимог податкового законодавства, чим підтверджується його право на податковий кредит у відповідному періоді.

Крім того, наголосив, що на час виконання будівельно-монтажних робіт контрагенти позивача були наділені правоздатністю та дієздатністю, перебували на обліку як платники податків, у тому числі були платниками податку на додану вартість.

Наведене, на думку позивача, свідчить про те, що акт перевірки та оскаржувані рішення відповідача є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України.

Представники відповідача зауважили на відсутності підстав для задоволення позову. Зокрема, обґрунтовуючи заперечення тим, що податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами перевірки, в повній мірі відображають факт порушення товариством норм податкового законодавства.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін та зважаючи на заявлене останніми спільне клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України), розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу від 27.11.2017 № 13852 ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2017, валютного - за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - з 01.01.2015 по 02.03.2017, за результатами якої складено акт від 11.01.2018 № 32/26-15-14-04-03/37593482.

Висновками вказаного акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 216118,00 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 216118,00 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 237698,00 грн., у тому числі в лютому 2015 року на суму 142346,00 грн, червні 2015 року на суму 19167,00 грн., липні 2015 року на суму 53903,00 грн., листопаді 2015 року на суму 6943,00 грн., січні 2016 року на суму 9416,00 грн., лютому 2016 року на суму 5924,00 грн. та встановлено його завищення всього на суму 1,00 грн., в тому числі за серпень 2016 року на суму 1,00грн.;

- статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами, в результаті чого встановлено подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за І-IV квартал 2015 року, IV квартал 2016 року, І-ІІ квартал 2017 року;

- встановлено наявність сумнівних фінансових операцій, які відповідають пункту 6 статті 15 розділу ІІІ Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VІІ (зі змінами та доповненнями) та критерію (п. 6 зарахування коштів на поточний рахунок фізичної особи-підприємця чи списання коштів з поточного рахунка юридичної або фізичної особи-підприємця, період діяльності якої не перевищує трьох місяців з дня реєстрації) відповідно до наказу ДФС України від 01.04.2015 № 230 на загальну суму 604879,00 грн., у тому числі операціях з: по ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП» на загальну суму 300000,00 грн., по ТОВ «ФАЕТОН-БУД-ПЛЮС» на загальну суму 304879,00 грн.

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки висновки щодо встановлених порушень відповідачем залишено без змін.

31.01.2018 ГУ ДФС у м. Києві на підставі акта перевірки від 11.01.2018 № 32/26-15-14-04-03/37593482 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 31.01.2018 № , яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 216118,00 грн. (основний платіж - 216118,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 0,00 грн.);

- від 31.01.2018 № , яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 297122,50 грн. (основний платіж - 237698,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 59424,50 грн.).

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, рішенням Державної фіскальної служби України від 06.04.2018 № 12211/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення від 31.01.2018 № та № залишено без змін, скаргу - без задоволення.

Незгода з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями суб'єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд вказує на наступне.

Як визначено приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (нижче - ПК України), останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорам.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів перевірки, відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем податку на додану вартість на суму 237698,00 грн. та податку на прибуток на загальну суму 216118,00 грн. за результатами господарських операцій із ТОВ «КАГАРД ГРУП», ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП», ТОВ «МЕТАЛ ЕКСПО УКРАЇНА».

І. Між ТОВ «Столична Перспектива Плюс» (за договором - замовник) та ТОВ «КАГАРД ГРУП» (за договором - підрядник) укладений договір від 29.01.2015 № 29/01/15-ПО, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик за рахунок своїх сил, матеріалів, засобів, техніки та устаткування у відповідності до проектної документації, даного Договору, чинного законодавства України виконати комплекс підрядних робіт при будівництві ж/б 3.3.Об'єкту - третього кварталу другої черги житлової забудови між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою в Подільському районі м. Києва.

В підтвердження факту проведення господарських операцій за вказаним договором позивачем надано суду копії договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2015 року від 28.02.2015, акта приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2015 року від 28.02.2015 № 1, підсумкової відомості ресурсів, виписок по рахунку № 6 за 28.04.2015, 15.04.2015, податкової накладної від 28.02.2015 № 329.

IІ. Між ТОВ «Столична Перспектива Плюс» (за договором - замовник) та ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП» (за договором - підрядник) укладений договір від 23.06.2015 № 23/06-15Ліп на виконання підрядних робіт, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання у відповідності до завдання та технічних умов наданих замовником та умов даного Договору своїми силами, інструментами, механізмами та з використанням матеріалів замовника виконати комплекс будівельно-монтажних робіт по об'єкту «Будівництво житлового комплексу «Ліпінка», що будується за адресою вул. Замковецька в Подільському районі м. Києва. Детальний перелік та обсяги робіт визначений в додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Договору.

В підтвердження факту проведення господарських операцій за вказаним договором позивачем надано суду копії договірної ціни, локальних кошторисів на будівельні роботи № 2-1-2, № 2-1-1 на Монолітний пояс та перемички Житловий будинок № 3.3, Плитки монолітні Житловий будинок № 3.3, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2015 року від 30.06.2015, акта приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року від 30.06.2015 № 1, приймально-здавального акта на передачу основних матеріалів, конструкцій, деталей від 30.06.2015 № 1, акта на витрачені при ремонті матеріали від 30.06.2015 № 1, виписки по рахунку № 6 за 01.07.2015, податкової накладної від 30.06.2015 № 70.

ІІІ. ТОВ «МЕТАЛ ЕКСПО УКРАЇНА» поставлено ТОВ «Столична Перспектива Плюс» товар (лист 0,4х1000х2000 оцинк), що підтверджується рахунком-фактурою від 01.10.2015 № СФ-0000754, видатковою накладною від 13.10.2015 № РН-0000292, випискою по рахунку № 6 за 12.10.2015, податковою накладною від 12.10.2015 № 35, наданими позивачем до суду в копіях.

При цьому, відповідачем не надано оцінки наведеним господарським операціям, про що свідчить змісту акта перевірки та відзиву від 18.06.2018 б/н на адміністративний позов.

Натомість, висновки контролюючого органу ґрунтуються на дослідженні діяльності перелічених контрагентів позивача, що суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Сукупність наведених обставин свідчить про недотримання відповідачем при проведенні перевірки позивача, результати якої оформлені актом від 11.01.2018 № 32/26-15-14-04-03/37593482, приписів статті 19 Конституції України, згідно із якими органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, контролюючий орган посилається на зареєстровані кримінальні провадження № 000027 від 07.05.2015 за ознаками складу злочинів, передбачених частиною третьою статті 212, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України (скорочено - КК України) щодо ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП» та № 000097 від 20.11.2014 за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205 КК України щодо ТОВ «КАГАРД ГРУП», а також зазначає про те, що було опитано директора ТОВ «КАГАРД ГРУП» ОСОБА_6, який повідомив про непричетність до реєстрації та ведення діяльності зазначеного підприємства.

Разом з тим, частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України (нижче - КПК України).

У частині першій статті 23 КПК України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 справа № 822/551/18.

Крім того, з вказаних кримінальних проваджень також не вбачається наявності вироків суду відносно ТОВ «КАГАРД ГРУП» та ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП» за фіктивне підприємництво та/або ухилення від сплати податків, а господарські договори укладені з такими контрагентами позивача на час розгляду справи не визнані в установленому порядку недійсними.

Також, не знайшли свого підтвердження та були спростовані під час розгляду справи висновки відповідача щодо непідтвердження факту отримання позивачем будівельно-монтажних робіт від ТОВ «МЕТАЛ ЕКСПО УКРАЇНА» у жовтні 2015 року.

Зокрема, як встановлено судом, товари та роботи придбавались позивачем у ТОВ «МЕТАЛ ЕКСПО УКРАЇНА», ТОВ «КАГАРД ГРУП» та ТОВ «ОЛДЕН ГРУПП» з метою виконання взятих на себе зобов'язань перед замовником - ТОВ «Столичні будтехнології», що в свою чергу підтверджується сертифікатами відповідності від 19.07.2016 серії ІУ № 60, від 01.09.2016 серії ІУ № 12, від 08.12.2016 серії ІУ № 57, договорами підряду від 18.11.2014 № 18/11-ПР/14-Л3, від 12.02.2015 № 12/02-ПР/15-Л3, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2015 року від 28.02.2015, за липень 2015 року від 31.07.2015, за серпень 2015 року від 31.08.2015, за листопад 2015 року від 30.11.2015, актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2015 року від 28.02.2015 № 3, за червень 2015 року від 30.06.2015 №№ 15-21, за липень 2015 року від 31.07.2015 №№ 22-24, за серпень 2015 року від 31.08.2015 №№ 25-27, за листопад 2015 року від 30.11.2015 №№ 27-30, підсумковими відомостями ресурсів, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2015 року від 30.06.2015, копії яких містяться в матеріалах справи.

Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі альтернативно - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, означає, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб'єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб'єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

За таких обставин, доводи позивача про неправомірність грошового зобов'язання, визначеного у податкових повідомленнях-рішеннях від 31.01.2018 № та від № , є обґрунтованими і переконливими.

Проте враховуючи, що позивачем в тому числі заявлена вимога, в якій помилково зазначено суму грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 31.01.2018 № (216188,00 грн. замість 216 118,00 грн.), яка ним, по суті, не оскаржується, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині виходячи з визначеної в податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у м. Києві від 31.01.2018 № суми в розмірі 216 118,00 грн.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 31.01.2018 № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 216118,00 грн. (основний платіж - 216118,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 0,00 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 31.01.2018 № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 297122,50 грн. (основний платіж - 237698,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 59424,50 грн.).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Cтягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» (адреса: 03056, м. Київ, вул. Дашавська 25, кв. 75, ідентифікаційний номер - 37593482) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (адреса: 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ідентифікаційний код - 39439980) понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Столична Перспектива Плюс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 698,61 грн. (сім тисяч шістсот дев'яносто вісім гривень 61 копійка).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко