Справа № 644/4771/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 р.Справа № 644/4771/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Шевцової Н.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 23.10.18 року по справі № 644/4771/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради

про визнання незаконними дій та рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, в якому просить суд визнати незаконним рішення та дії відповідача щодо припинення з 01.05.2017 року по 31.08.2017 року раніше призначеної субсидії з компенсації оплати житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, відповідачем з 01.05.2017 року по 31.08.2017 року припинено надання субсидії позивачу з причин наявності боргів з оплати комунальних послуг. Оскільки борг за оплату комунальних послуг відсутній, позивач вважає такі дії відповідача незаконними у зв'язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року по справі № 644/4771/18 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідачем не підтверджений той факт, що заборгованість за послуги КП «Харківські теплові мережі» виникли під час надання субсидії. Вважає, що своїми незаконними діями відповідач навмисно зобов'язав укласти договір про реструктуризацію заборгованості за послуги КП «Харківські теплові мережі» та КП «Жилкомсервіс», щоб позивач був вимушений сплачувати борги, на який сплинув строк позовної давності.

Позивач в судовому засіданні та його представник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позовні вимоги повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, в зв'язку з чим просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представників відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.12.2017 року позивачу на підставі заяви Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради призначено субсидію з оплати комунальних послуг на період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, про що свідчать рішення про призначення субсидії .

З 01.05.2017 року позивачу припинено надання субсидії, оскільки відповідач отримав інформацію про наявність у ОСОБА_1 простроченої заборгованості понад два місяці з оплати послуг.

Листом від 19.06.2017 року № 5066/4-02 Управління вказано позивачу про необхідність протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк, документально підтвердити сплату заборгованості, тобто надати до Управління копію квитанції про сплату заборгованості або надати договір про реструктуризацію заборгованості.

Відповідачем не призначена субсидія з 01.05.2017 року у зв'язку з тим, що до 21.08.2017 року він не надав до Управління необхідних документів, які були зазначені в листі від 19.06.2017 року.

19.09.2017 року позивач звернувся до Управління з заявою про призначення житлової субсидії та надав копії договорів про реструктуризацію заборгованості по КП «Харківські теплові мережі» та КП «Жилкомсервіс». Дослідивши заяву та підстави для призначення субсидії позивачу, відповідачем призначена субсидія на період з 01.09.2017 року по 30.04.2018 року.

14.03.2018 року адвокатом позивача направлено адвокатські запити до КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» , в яких просив , зокрема, повідомити про наявність заборгованості по витратам по утриманню квартири за адресою: АДРЕСА_1, та чи подавалась відповідна інформація до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про наявність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

На вищезазначені адвокатські запити позивач отримав відповіді про те, що заборгованість за послуги з теплопостачання станом на 01.03.2018 року складає 8 067,69 грн. Також, КП «Харківські теплові мережі» повідомило про те, що подання про припинення надання субсидії на послуги підприємством не направлялось. Однак, інформація про наявність заборгованості за послуги з теплопостачання надавалась у травні 2017 року після закінчення опалювального сезону 2016-2017 року. Щодо відповіді на запит КП «Жилкомсервіс» зазначено, що 12.09.2017 року позивачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Жодне подання щодо припинення надання субсидії позивачу до Управління не подавалось. Інформація щодо наявної заборгованості по квартирі автоматично відображається в довідці (Ф-1) про склад зареєстрованих в жилому приміщенні, яка надається до Управління соціального захисту населення за реєстром-запитом осіб, які звернулися за призначенням субсидії.

Відповідач вказує, що позивачу не була припинена субсидія, оскільки вона не призначалась на наступний строк через ненадання у встановлений двомісячний термін необхідних документів, тому неможливо визнати незаконним рішення про припинення субсидії, на підставі того, що такого рішення немає.

Не погодившись із такими діями Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, які полягають у припиненні з 01.05.2017 року по 31.08.2017 року раніше призначеної субсидії з компенсації оплати житлово-комунальних послуг, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, оскільки відповідач мав інформацію щодо заборгованості позивача по оплаті житлово-комунальних послуг, позивачу не було продовжено надання субсидії. Жодного рішення стосовно припинення субсидії відповідачем не приймалось, оскільки остання не була призначена на цей строк.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що звернення до суду в разі порушення споживачами умов договору є правом, а не обов'язком виконавця комунальної послуги.

У відповідності до абз. 15 п.13 Положення для нарахування субсидії можуть використовуватися відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях інформації, одержаних від ДФС, Пенсійного фонду України, центрів зайнятості, фондів соціального страхування, виконавчої служби, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку, організацій, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги за договорами з підприємствами (інформаційно-обчислювальні центри, розрахункові центри, центри нарахування плати за житлово-комунальні послуги тощо).

Рішення про призначення (непризначення) субсидії приймається протягом десяти днів після подання заяви та отримання відомостей, визначених абзацами дев'ятим - тринадцятим цього пункту. При цьому структурним підрозділом з питань соціального захисту населення повідомляється заявнику про призначення (непризначення) субсидії. Повідомлення про призначення субсидії може надсилатися електронною поштою (за наявності відповідного реквізиту). Заявник може бути поінформований про призначення (непризначення) субсидії за допомогою засобів мобільного зв'язку (смс-повідомленням).

Згідно з абз.11 п.14 Положення після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян.

У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору.

Особа, що не згодна з рішенням про проведення розрахунку субсидії на наступний період та має додаткові обставини, які безпосередньо впливають на визначення розміру сукупного доходу за попередній період, повідомляє про це структурний підрозділ з питань соціального захисту та подає відповідні підтвердні документи для проведення перерахунку субсидії в межах строку призначення (абз.13 п.14 Положення).

Відповідно до абз. 3 п.15 Положення громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії (крім випадків нарахування плати за послугу з централізованого опалення за відсутності засобів обліку теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря відповідно до пунктів 40-48 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, коли одержувач субсидії повинен щомісяця сплачувати за централізоване опалення обов'язкову частку платежу).

Згідно з п.20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема, за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання.

З наведених вище норм вбачається, що для відмови у призначенні субсидії або скасування раніше призначеної субсидії достатньо лише надходження до органу, що призначає субсидії, подання комунального підприємства про наявність заборгованості понад два місяці.

При цьому, Положенням не зобов'язано органи, що призначають субсидії, перевіряти достовірність відомостей про наявність боргу, вказаних у подання комунальних підприємств. У розумінні Положення сам факт надходження такого подання до органу, який призначає субсидії, є підставою для скасування субсидії або відмови у її призначенні.

Разом з тим, отримувачу субсидії Положенням надано можливість підтвердити відсутність боргу шляхом надання відповідних платіжних документів.

Відповідач у відзиви на позов та представники в судовому засіданні вказують , що ОСОБА_1 повідомлено листом від 19.06.2017 за вих. № 5066/4-02, що для подовження субсидії з 01.05.2017 необхідно, протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк, документально підтвердити сплату заборгованості, тобто надати до Управління копію квитанції про сплату заборгованості або надати договір про реструктуризацію заборгованості (копія договору).

Однак , позивач вказує , що на його адресу вказаний лист не надходив та не отримано ним.

На вимогу суду відповідач не надав доказів вручення такого повідомлення- листом від 19.06.2017 ОСОБА_1

Тобто , позивач був позбавлений можливості протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк, документально підтвердити сплату заборгованості, тобто надати до Управління копію квитанції про сплату заборгованості або надати договір про реструктуризацію заборгованості.

Крім того, в силу вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів інформування позивача про не призначення субсидії на необхідності надати певні документи .

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради допущено незаконні дії щодо неналежного повідомлення позивача про не призначення субсидії, що унеможливило усунення останнім недоліків, які стали підставою для не нарарахування субсидії в подальшому .

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об'єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «ОСОБА_2 проти України»).

Виходячи з вищевикладеного та з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо неналежного інформування ОСОБА_1 про не призначення субсидії на наступний період (з 01.05.2017р.) і зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради належним чином проінформувати ОСОБА_1 про не призначення субсидії та повторно розглянути питання щодо призначення субсидії з 01.05.2017р.

Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року по справі № 644/4771/18 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо неналежного інформування ОСОБА_1 про не призначення субсидії на наступний період (з 01.05.2017р.).

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради належним чином проінформувати ОСОБА_1 про не призначення субсидії та повторно розглянути питання щодо призначення субсидії з 01.05.2017р.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді А.М. Григоров Н.В. Шевцова
Повний текст постанови складено 09.04.2019 року