Справа № 689/244/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/244/19

Головуючий у 1-й інстанції: Кульбаба А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Косогірської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Косогірської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області про скасування постанови адміністративної комісії Косогірської сільської ради від 22.01.2019, якою на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян за адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Також, позивач просила про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.03.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи зазначені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні клопотання відповідача про участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно до висновку поліції від 03 грудня 2018 року, 28.11.2018, о 09 год.14хв. до Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області від диспетчера служби "102" надійшло повідомлення про те, що відносно ОСОБА_2 працівники поліції вчинили протиправні дії. В ході перевірки ОСОБА_2 від надання будь-яких пояснень категорично відмовилась, поводила себе зверхньо та зухвало, причину виклику працівників поліції та зміст свого повідомлення пояснити не змогла, тим самим здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонувала на лінію 102 та повідомила, що відносно неї вчиняють протиправні дії. Хоча цього факту насправді не було. Відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ст.183 КУпАП. Матеріали перевірки відносно ОСОБА_2, спрямовано до Косогірської сільської ради для притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Прийняте Ярмолинецьким ВП ГУНП в Хмельницькій області рішення позивачем не оскаржувалось, хоча розяснення про можливість його оскарження позивачеві було надано, що підтверджується листом Ярмолинецького ВП ГУНП від 03.12.2018 №6391.

Постановою адміністративної комісії Косогірської сільської ради від 22.01.2019 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу сім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. за завідомо неправдивий виклик поліції.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернулась з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що прийняте Ярмолинецьким ВП ГУНП в Хмельницькій області рішення позивачем не оскаржувалось, хоча розяснення про можливість його оскарження позивачеві було надано, що підтверджується листом Ярмолинецького ВП ГУНП від 03.12.2018 №6391. А тому, відповідач згідно припису ч.2 ст.77 КАС України надав суду належні і допустимі докази, які свідчать що винесена постанова є правомірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.2 ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 183 цього Кодексу.

Отже, притягнення до відповідальності за ст.183 КУпАП відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме копії протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2018 серії ГР №083496 - 28.11.2018 близько 09 год. до Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області від диспетчера служби "102" надійшло повідомлення про те, що відносно ОСОБА_2 працівники поліції вчинили протиправні дії. Однак, працівниками поліції даного факту встановлено не було, у зв'язку з чим складено протокол на громадянку ОСОБА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП настає за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У відповідності до ч.2-4 ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як встановлено з вказаної вище копії протоколу від 28.11.2018 серії ГР №083496, позивачка відмовилась від пояснень, підпису та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується свідками ОСОБА_3, ОСОБА_4

В подальшому 03.12.2018 прийнято висновок Ярмолинецьким ВП ГУНП в Хмельницькій області, яким перевірку за зверненням ОСОБА_2 закінчено (заява від 28.11.2018 №4172 щодо бездіяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6В.) та матеріали перевірки відносно ОСОБА_2 направлено до відповідача для притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП. Крім того, позивачу листом Ярмолинецького ВП ГУНП від 03.12.2018 №6391 повідомлено, що рішення прийняте Ярмолинецьким ВП ГУНП в Хмельницькій області може бути оскаржене. Проте вищезазначене рішення (висновок) позивачем не оскаржувалось.

В подальшому відповідачем було надіслано лист №6 від 08.01.2019 до ОСОБА_2, в якому повідомлено позивача про засідання, яке має відбутись 16.01.2019 о 14:00 та зазначено, що заяву від 08.01.2019 про призупинення розгляду справи від 28.11.2018 відхилено.

22.01.2019 постановою адміністративної комісії Косогірської сільської ради від 22.01.2019 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу сім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. за завідомо неправдивий виклик поліції (позивач була присутня при прийняті постанови, однак відмовилась від підписання оскаржуваної постанови (а.с.25).

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі надано докази щодо правомірності дій та прийнятої постанови від 22.01.2019.

Щодо доводів апелянта в частині не врахування судом першої інстанції її доводів стосовно виклику поліції у зв'язку з спаленням листя, рослин та розпалення багаття жителями села Косогірка в період з вересня і до кінця листопада, колегія суддів зазначає, що матеріали справи (протокол від 28.11.2018 серії ГР №083496, рапорт (а.с.19-20), висновок (а.с.22)) не підтверджують доводи позивача. В свою чергу позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили факт виклику працівників поліції у зв'язку з спаленням листя, рослин та розпалення багаття жителями села Косогірка.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Згідно з ч.1,3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи зазначене та недоведеність обставин на які посилається позивач, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність даних доводів позивача.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач в межах даної адміністративної справи звернувся до неналежного відповідача. Оскільки, згідно з п.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.2 ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі статтею 183 цього Кодексу.

Отже, притягнення до відповідальності за ст.183 КУпАП відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів.

Тобто, належним відповідачем в межах даної справи має бути адміністративна комісія Косогірської сільської ради.

Однак, ці обставини не були враховані судом першої інстанції, заміна відповідача проведена не була, отже судом допущені порушення норм процесуального законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанцій є правильним по суті, однак постановлене з порушенням норм процесуального права.

Разом з тим, ч.2 ст.350 КАС України вказано, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі № 357/11497/16-а.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8