Справа № 360/3840/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №360/3840/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Шишова О.О., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі представника відповідача Гламаздіна О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року (повне судове рішення складено 22 січня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3840/18 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2018 № ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (далі - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс великих платників) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2018 № .

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» з питання своєчасності сплати зобов'язань з податку на додану вартість у червні-серпні 2018 року. За результатами перевірки складено акт від 12.09.2018 № 411/28-10-46-06-37713861 (далі - акт перевірки). Відповідно до акту перевірки встановлено порушення абз.1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині несвоєчасної сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість у червні-серпні 2018 року при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання у сумі 658476,11 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 28.09.2018 № , відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, та на підставі статті 126 ПК України зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 131695,22 грн. за платежем податок на додану вартість.

Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним з огляду на таке.

До 09.04.2015 позивач був зареєстрований у м. Ровеньки Луганської області, яке відповідно до п. 14 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» віднесено до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких здійснюється антитерористична операція. При цьому м. Ровеньки є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач здійснив перереєстрацію юридичної особи в м. Сєвєродонецьку. У той же час, м. Сєвєродонецьк відповідно до п. 9 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» віднесено до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Однак, навіть з огляду на перереєстрацію до м. Сєвєродонецька на поточну дату всі виробничі потужності позивача, за допомогою яких здійснювалося видобування вугілля, знаходиться у м. Ровеньки, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зоні проведення антитерористичної операції під впливом форс-мажорних обставин.

13.03.2017 відбулося незаконне блокування господарської діяльності позивача з боку невідомих озброєних осіб. 15.03.2017 позивачем подано до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення. На підставі поданої заяви Головним управлінням Національної поліції у м. Києві 18.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 206 Кримінального кодексу України (далі - КК України), номер кримінального провадження 0000158.

17.03.2017 позивач подав до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби заяву щодо позбавлення можливості забезпечувати виконання податкових зобов'язань з 13.03.2017.

01.06.2017 позивач звернувся до Торгово-промислової палати України з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за податковими зобов'язаннями (обов'язками).

Вплив викладених форс-мажорних обставин на позивача підтверджено сертифікатами ТПП, а саме: від 05.09.2014 № 2895/05-4, від 05.09.2014 № 2884/05-4.

Таким чином, на думку позивача, вказані сертифікати Торгово-промислової палати звільняють платника податків від відповідальності за порушення строку сплати податкових зобов'язань, що виключає саму можливість притягнення платника податків до відповідальності та накладення штрафів за вказане порушення. Позивач посилається, що дії відповідача щодо нарахування йому штрафних санкцій є грубим порушенням ст. 10 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VІІ), якою встановлено пряму заборону щодо притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за неналежне виконання ним зобов'язань, якщо такий суб'єкт господарювання знаходився під дією обставин непереборної сили. Враховуючи зазначене, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28 вересня 2018 року № , відповідно до якого ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» зобов'язано сплатити штрафні (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 131695 грн. 22 коп. за платежем податок на додану вартість.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, а саме: не надав оцінку обставинам, які слугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішення. З посиланням на практику Верховного Суду в аналогічних спорах, наголошує, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що наведених позивачем обставин та наданих на підтвердження доказів недостатньо для застосування положень статті Закону № 1669-VII.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача висловив згоду з рішенням суду першої інстанції, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 20.04.2018 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2018 року, де в рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» визначив суму 402205 грн. (арк.спр.175-176).

21.05.2018 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2018 року, де в рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» визначив суму 458063 грн. (арк.спр.173-174).

19.06.2018 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року, де в рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» визначив суму 69054 грн (арк.спр.177-178).

Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств металургійної галузі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» з питання своєчасності сплати зобов'язань з податку на додану вартість у червні-серпні 2018 року, за результатами якої складено акт від 12.09.2018 № 411/28-10-46-06-37713861 (далі - акт перевірки) (арк.спр.20-22).

Перевіркою встановлено порушення абз.1 пункту 57.1 статті 57 ПК України - несвоєчасно сплачене податкове зобов'язання з податку на додану вартість у червні-серпні 2018 року при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов'язання у сумі 658476,11 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Офіс великих платників виніс податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 28.09.2018 № , згідно з яким ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» на підставі статті 126 ПК України за затримку на 57, 58, 81, 89 та 119 календарних днів сплати грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 658476,11 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% - у сумі 131695,22 грн. (арк.спр.23).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Сертифікатами Торгово-промислової палати України від 05.09.2014 № 2884/05-4, від 05.09.2014 № 2895/05-4 засвідчено настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, а також справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Разом з тим, Законом № 1669-VII не визначено можливості звільнення платника податків від відповідальності за порушення граничних термінів сплати грошових зобов'язань з податків та обов'язкових платежів через настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО. Не передбачено такого звільнення і ПК України.

Місцевий суд зазначив, що однієї наявності у платника податків сертифікату ТПП України про настання обставин непереборної сили (форс-мажору) недостатньо для звільнення такого платника податків від відповідальності за порушення податкового законодавства, зокрема, від відповідальності за порушення термінів сплати грошових зобов'язань, без закріплення у ПК України чи іншому спеціальному нормативно-правовому акті самої можливості такого звільнення.

Наявність у платника податків сертифікату ТПП України про настання обставин непереборної сили надає можливість такому платнику звернутися із заявою до контролюючого органу для продовження граничних строків подання податкової звітності та зміни строків сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), а також для списання податкового боргу, що виник унаслідок обставин непереборної сили.

Отже, Закон № 1669-VII не може бути підставою правового регулювання спірних правовідносин.

Крім того, судом першої інстанції установлено, що в період, що перевірявся, позивач здійснював господарську діяльність, також він змінив місцезнаходження з тимчасово окупованої території на територію, на якій здійснюють свої повноваження органи державної влади України. Тому місцевий суд вважав незмістовним посилання позивача на наявність обставин непереборної сили з 14.04.2014 щодо порушення строків сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції із наведеними висновками не погоджується та зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Статтею 57 ПК України визначено строки сплати податкового зобов'язання, відповідно до якої:

- платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1);

- у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування (п. 57.2);

- у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3).

За несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань ПК України передбачена відповідальність для платника податків у вигляді нарахування штрафу (стаття 126) та пені (стаття 129).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом установлено, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» було порушено строки сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість, та мали місце фактичні обставини щодо порушення строків, викладені в акті перевірки від 12.09.2018 № 411/28-10-46-06-37713861.

Вказані обставини не заперечуються позивачем та підтверджуються витягом з інтегрованої картки платника (арк.спр.125-149). Проблемним питанням даної справи є правомірність застосування до позивача штрафних санкцій з огляду на наявність сертифікатів про форс-мажорні обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати від 05.09.2014 №№ 2895/05-4, 2884/05-4, які настали з 14 квітня 2014 року (а.с.38-39).

За положеннями статті першої цього Закону № 1669-VII, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Відповідно до цих переліків, місто Ровеньки (місце попередньої реєстрації позивача) та місто Сєвєродонецьк (місце перереєстрації) включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону № 1669-VII передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивач має сертифікат Торгово-промислової палати від 5 вересня 2014 року № 2884/05-4, яким Товариству відповідно до пунктів 102.6 - 102.7 статті 102 ПК України засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, та сертифікат від 05 вересня 2014 року № 2895/05-4, яким Товариству відповідно до пунктів 100.4 - 100.5 статті 100 ПК України засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Як вже було зазначено судом вище, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято 28 вересня 2018 року, в період після перереєстрації з м. Ровеньки, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у зоні проведення антитерористичної операції, до м. Сєвєродонецьку.

Місто Сєвєродонецьк відповідно до п. 9 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» віднесено до переліку населених пунктів Луганської області, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Отже, на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, та постановлення рішення судом першої інстанції, позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що обумовлює звільнення платника податків від відповідальності за порушення термінів сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а відтак про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 812/1123/16 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 79409877).

Також колегія суддів зазначає, що факт настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) з 14 квітня 2014 року, що підтверджено сертифікатами Торгово-промислової палати України від 05 вересня 2014 року, та, як наслідок, факту звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань відповідно до прямої норми, що діє на час проведення антитерористичної операції в розумінні Закону № 1669-VII виключає необхідність звернення позивача до податкового органу із заявою в порядку пункту 102.6 ПК України.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 812/482/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 79616345).

Зазначене вище дає підстави для задоволення позовних вимог з огляду на приписи ст. 10 Закону № 1699-VII, що є достатнім для прийняття рішення по суті спору.

Однак, в матеріалах справи наявні і інші підстави для скасування прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Так, в позовній заяві ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» також стверджує, що навіть з огляду на перереєстрацію до м. Сєвєродонецька, на поточну дату всі виробничі потужності позивача, за допомогою яких здійснювалося видобування вугілля, знаходиться у м. Ровеньки, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зоні проведення антитерористичної операції під впливом форс-мажорних обставин.

Відповідач не спростував зазначених доводів протягом розгляду справи в суді.

Суд першої інстанції також не навів обґрунтувань, з яких не взяв до уваги зазначені доводи позивача.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до детальної інформації про юридичну особу та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців та фізичних осіб-підприємців, позивач має відокремлені підрозділи, які всі зареєстровані у м. Ровеньки (а.с.14-19, 44-52).

Контролюючий орган у відзиві на позовну заяву стверджує, що підприємство перереєстровано на території, яка підконтрольна українській владі, штрафні санкції підприємству нараховані за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань у червні-серпні 2018 року, отже норми п.п.38.2 п.38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України до підприємства не застосовуються.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено пунктом 38, а Законом України від 23 березня 2017 року № 1989-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" внесено зміни до пункту 38 та пунктом першим Перехідних положень Закону № 1989 встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до абз.1 п.п.38.2 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (у редакції, яка діяла в період прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) на період проведення антитерористичної операції та для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань.

Норми цього підпункту не застосовуються, зокрема з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Оскільки перереєстрація позивача на територію, що підконтрольна українській владі, була здійснена до 01.01.2017, колегія суддів погоджується з доводами відповідача щодо непоширення на спірні правовідносини норм абз.1 п.п.38.2 п.38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

В той же час, якщо фактичним місцезнаходженням філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу юридичної особи є: тимчасово окупована територія, а місцезнаходженням відповідної юридичної особи є інша територія України або територія населених пунктів на лінії зіткнення, така юридична особа, відокремлений чи інший структурний підрозділ, уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податки, збори у випадках, передбачених цим Кодексом, звільняються від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, за весь період проведення антитерористичної операції (п.п.38.4. п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Відтак, оскільки вся діяльність позивача здійснюється через структурні підрозділи, що розташовані на тимчасово окупованій території, він звільнений від відповідальності (в тому числі штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ), окрім норм ст. 10 Закону № 1699-VII, також і в силу норм п.п.38.4 п.38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 07.08.2018 у справі № 805/4013/17-а, оскільки фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, щодо якої здійснюється апеляційний перегляд, не відповідають обставини справи, що розглядалась судом касаційної інстанції.

У справі № 805/4013/17-а предметом спору було визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової перевірки та скасування відповідного наказу, а судами, в тому числі Верховним Судом, надавалась оцінка правомірності застосування статті 3 Закону № 1669-VII, яка встановлює тимчасову заборону проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції.

Суд вважає, що наявність у позивача передбачених законодавством підстав для звільнення від відповідальності доводить протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість і, як наслідок, унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення вимог, суд апеляційної інстанції присуджує позивачу відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, які підтверджені квитанціями про сплату судового збору на суму 1975,44 грн. (а.с.2) та 2963,16 грн. (а.с.190), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальній сумі 4938,60 грн.

Керуючись статтями 139, 250, 310, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі № 360/3840/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.09.2018 № , відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" зобов'язано сплатити штраф у сумі 131 695,22 грн. за платежем податок на додану вартість.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 30/1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області судові витрати у сумі 4938 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять вісім) гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Повне судове рішення - 09 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді Т.Г. Гаврищук

О.О. Шишов