Справа № 440/726/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/726/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача - Суворова П.В.,

представника відповідача - Пуленко М.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря" /далі - позивач, ТОВ "Зоря"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена державним виконавцем 14 грудня 2017 року, а відтак у державного виконавця були відсутні законні підстави для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору ВП №51199333 - 14 червня 2016 року. Також постанова про стягнення виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року не відповідає вимогам статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, адже державним виконавцем не проведено жодних виконавчих дій по стягненню боргу на користь стягувача та фактичного стягнення грошових коштів не відбулось. Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору ВП №51199333, яка є виконавчим документом, набрала чинності 14 червня 2016 року, проте виконавче провадження ВП № 55408100 з примусового виконання цієї постанови відкрито лише 18 грудня 2017 року, тобто виконавчий документ пред'явлений до примусового виконання поза межами тримісячного строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 7-9/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року замінено первісного відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області належним відповідачем - Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області /далі - відповідач, УДВС ГТУЮ у Полтавській області/.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що 26 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51199333 з виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 19/94 від 06 серпня 2010 року та надано боржнику 7- денний термін для добровільного виконання судового рішення. У вказаний строк боржником сплачено частину боргу -у сумі 5505736,00 грн. З огляду на те, що борг у сумі 4209023,94 грн боржником не сплачено, державним виконавцем розпочато примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 19/94 від 06 серпня 2010 року. В межах даного виконавчого провадження ВП №51199333 на підставі статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (чинного до 05 січня 2017 року) прийнята постанова про стягнення виконавчого збору від 14 червня 2016 року. Цією постановою визначено до стягнення виконавчий збір у сумі 420902,39 грн, що дорівнює 10 відсоткам суми, що підлягає стягненню на користь стягувача. У подальшому постановою державного виконавця від 14 грудня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Враховуючи, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання та що виконавчий збір у вказаній сумі не стягнуто, 18 грудня 2017 року державним виконавцем у відповідності до вимог статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 /а.с. 71-75/.

Заслухавши пояснення представників учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22 липня 2010 року у справі №19/94 позов Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" про стягнення 9 979 288,38 грн задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" 9440494,35 грн боргу за кредитом, 50000,00 грн заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн пені за несвоєчасне погашення боргу за кредитом та розстрочено виконання рішення терміном на три роки зі сплатою присуджених до стягнення сум рівними частинами помісячно до 28 числа кожного місяця (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 48001488).

Господарським судом Полтавської області видано наказ №19/94 від 06 серпня 2010 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" 9440494,35 грн боргу за кредитом, 50000,00 грн заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн пені несвоєчасне погашення боргу за кредитом.

23 травня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області із заявою про відкриття виконавчого провадження (вх №945/0429 від 23 травня 2016 року) з виконання наказу Господарського суду Полтавської області №19/94 від 06 серпня 2010 року /а.с.88-91/.

26 травня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51199333 з виконання наказу Господарського суду Полтавської області №19/94 від 06 серпня 2010 року та надано боржнику семиденний термін для самостійного виконання рішення суду /а.с.93/.

У вказаний строк боржником самостійно сплачено грошові кошти у сумі 5505736,00 грн. Грошові кошти у сумі 4209023,94 грн залишилися несплаченими /а.с. 83/.

14 червня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333, якою постановлено стягнути з боржника ТОВ "Зоря" виконавчий збір у сумі 420902,39 грн /а.с.83/.

14 грудня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецеляк Л.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №51199333 /а.с.80-82/. За змістом цієї постанови наказ Господарського суду Полтавської області №19/94 від 06 серпня 2010 року повернуто стягувачу на підставі його заяви №13-11-б.б/7284 відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", а також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14 червня 2016 року виділено в окреме виконавче провадження.

18 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмаслом М.М. на підставі статей 3, 4, 24-27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №51199333 від 14 червня 2016 року /а.с.85-86/.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Зоря" листом №9305 від 18 грудня 2017 року, що підтверджується квитанцією №12/1560 /а.с. 84, 87/.

Не погодившись з прийняттям постанов про стягнення з боржника виконавчого збору №5119933 від 14 червня 2016 року та про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року /в редакції, чинній на час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №5119933 від 14 червня 2016 року/ та Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року /в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року/.

До 05 жовтня 2016 року був чинним Закон України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21 квітня 1999 року /далі - Закон №606-XIV/.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, зі змісту наведених норм слідує, що у разі невиконання рішення суду протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець розпочинає примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору та виконавчих витрат.

Статтею 28 Закону №606-XIV унормовані положення щодо виконавчого збору.

Так, частиною першою цієї статті встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Отже, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження для самостійного його виконання, державний виконавець виносить постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується з боржника незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №51199333 від 26 травня 2016 року, наказ Господарського суду Полтавської області №19/94 від 06 серпня 2010 року у повному обсязі боржником не виконаний та несплачено борг у сумі 4209023,94 грн. У зв'язку з цим, державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року, якою постановлено стягнути з боржника ТОВ "Зоря" виконавчий збір у сумі 420902,39 грн, що становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Довід позивача про те, що виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, не відповідає правильному застосуванню статті 28 Закону №606-XIV (чинного на момент прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року), адже у статті 28 Закону №606-XIV вказано, що розмір виконавчого збору складає 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Дія норми статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року, на яку посилається позивач, на правовідносини з приводу винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року не поширюється, оскільки цей закон набрав чинності після винесення вказаної постанови.

Аргумент позивача про відсутність будь-яких законних підстав для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 суд відхиляє, оскільки єдиною достатньою підставою для винесення такої постанови законодавець передбачив невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання.

Посилання позивача на те, що на момент винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 державним виконавцем не вчинялися заходи примусового виконання, суд вважає безпідставним, оскільки виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання. Крім того, матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51199333 від 26 травня 2016 року накладено арешт у межах суми звернення стягнення 4349023,94 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ТОВ "Зоря" в межах цієї суми боргу /а.с.94-95/. Постановою про арешт коштів боржника ВП №51199333 від 14 червня 2016 року накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках в ПАТ "Полтава-банк", ТА "Родовід Банк", ПОДАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ Банк "Контракт", ПАТ "Апекс-Банк", АТ "УкрСиббанк" та АТ "КБ"СОЮЗ" та належать боржнику ТОВ "Зоря" /а.с.97/.

Враховуючи викладене, підстави для скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року відсутні. А відтак, позовна вимога про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року задоволенню не підлягає.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року / далі - Закон №1404-VIII/.

Відповідно до пунктів 5, 6 та 7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом /пункт 5/.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження /пункт 6/.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону /пункт 7/.

Варто наголосити, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1404-VІІІ врегульований порядок вчинення саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження", і тому кожна окрема виконавча дія завершується відповідно до того закону, в період дії якого вона розпочата.

На момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51199333 від 14 грудня 2017 року діяв Закон №1404-VIII.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432 /далі - Інструкція №512/5 / стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до пункту 7 розділу ІХ Інструкції №512/5 при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та штрафи не стягнуто, виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Судом встановлено, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 винесена державним виконавцем 14 червня 2016 року, а тому обов'язку виносити постанову про стягнення з боржника виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII та пункту 8 Інструкції №512/5 не виникає.

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є виконавчим документом та як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2018 року у справі № 816/823/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 72366949) стягнення виконавчого збору проводиться в межах "основного" виконавчого провадження, а тому постанову про стягнення виконавчого збору необхідно вважати пред'явленою до виконання автоматично в період здійснення "основного" виконавчого провадження.

Той факт, що постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року винесена за наслідками постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51199333 від 14 грудня 2017 року не свідчить про пропущення строку пред'явлення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору до виконання, оскільки він в цьому випадку має розпочинатися з моменту повернення виконавчого документу 14 грудня 2017 року.

Таким чином, строки пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, що встановлені статтею 22 Закону №606 та статтею 12 Закону №1404, не пропущені.

Факт порушення строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року на один день не може бути підставою для її скасування в силу частини п'ятої статті 13 Закону № 1404-VIII.

Так, цією нормою встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачем доведено відсутність правових підстав для скасування оспорюваних постанов, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (вул. Квітки Цісик, буд. 18, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ідентифікаційний код 02971386) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ( вул. Героїв-пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 34874347) про скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51199333 від 14 червня 2016 року та про відкриття виконавчого провадження ВП №55408100 від 18 грудня 2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.І. Слободянюк