Справа № 0840/3018/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3018/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2018 р. в адміністративній справі №0840/3018/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання у встановлений законом спосіб - шляхом прийняття відповідного наказу, відповіді на клопотання позивача від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному його розгляді;

- зобов'язати відповідача у встановлений законом спосіб - шляхом прийняття відповідного наказу, розглянути повторно клопотання позивача від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному розгляді.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо ненадання вмотивованого рішення (наказу) на клопотання ОСОБА_1 від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, при повторному його розгляді. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095; ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) від 22.05.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та вирішити зазначене клопотання шляхом прийняття відповідного наказу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача (Гурильов А.С.) підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявним в матеріалах справи, ОСОБА_1 рішенням Михайлівської сільської ради від 19.06.2008 року №15-26, на підставі п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 118, 121 Земельного Кодексу України надано згоду на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, однак позивачем вказане право не реалізовано.

22.05.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою - проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого сільського господарства площею 1 га на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 12.07.2017 року № Б- 5314-4547/6-17 відмовив у задоволенні клопотання, зазначивши при цьому те, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційному веб-сайті територіальних органів Держгеокадастру, при цьому площа земельних ділянок, яку пропонується передавати безоплатно у власність на території відповідної області залежатиме від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. У другому кварталі поточного року продажу права оренди земель сільськогосподарського призначення не відбувалось. Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність бажаної до відведення ділянки у наведеному переліку, відповідач відмовив у наданні дозволу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року по справі №808/3060/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

02.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про виконання вищезазначеної постанови суду, проте відповідач листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 повідомив, що заяву розглянуто повторно та встановлено, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

07.02.2018 року позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою виконати рішення суду, проте у листі від 12.03.2018 №Б-123-117/6-18 органом Держгеокадастру зазначено, що рішення суду виконано, клопотання розглянуто та листом від 21.01.2018 №Б-4-28/6-18 відмовлено у його задоволенні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилась у неприйнятті останнім відповідного рішення, визначеного приписам ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі- ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Приписами ч.2 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Приписами статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, ОСОБА_1, як громадянин України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

При цьому підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Так, за правилами, встановленими частинами шостою, сьомою ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними.

Відповідно до приписів частини 7 ст. 118 ЗК України передбачено дві альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (Далі Положення № 333).

В пункті 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Отже, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що оскільки відповідачем, у визначений законом строк не прийнято рішення, передбачене приписами частини 7 статті 118 ЗК України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області прийняти рішення про надання або вмотивоване рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2018 р. в адміністративній справі №0840/3018/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко