Справа № 540/573/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/573/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанову від 10.03.2017,

встановив:

22.03.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 10.03.2017 року по виконавчому провадженню №51426716.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року визнано неповажними зазначені позивачем підстави пропуску ним строку звернення до суду, позовну заяву залишено без руху для надання позивачу строку для звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду.

04.04.2019 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку, встановленого для подання адміністративного позову.

Дослідивши подану заяви суд вбачає, що вона є аналогічною за змістом раніше зазначених позивачем у позові обставинам пропуску строку звернення до суду. Представник позивача як і раніше стверджує, що з матеріалами виконавчих проваджень №53585468 та 51426716 він ознайомився лише 19.03.2019 року в приміщенні Дніпровського районного відділу ДВС міста Херсон, а тому й про існування порушеного права йому стало відомо саме з цієї дати. Проте жодних доказів зазначених тверджень позивачем, як і раніше, до суду не надано.

Суд звертає увагу, що ухвалою від 27.03.2019 року, якою позов залишено без руху, позивачу чітко вказано, що зазначені ним підстави пропуску строку визнані неповажними саме з причини відсутності доказів на їх підтвердження. Так, в ухвалі вказано: «ОСОБА_1, зазначивши, що про існування обставин, які порушують його права, він дізнався 19.03.2019 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження - не надав жодного доказу на підтвердження викладеного.»

Частиною 4 ст.161 КАС України визначено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. (ч.ч.1-4 ст. 79 КАС України).

Кодексом адміністративного судочинства України передбачений обов'язок сторони, в даному випадку позивача, надати докази на підтвердження усіх обставин, викладених ним в позові разом із поданням позовної заяви.

Також законом визначений алгоритм дій позивача в разі неможливості надати відповідні докази - йому необхідно зазначити в позовній заяві про даний факт. Окрім викладеного, ст. 80 КАС України передбачено право сторони у разі неможливості самостійно надати докази - подати клопотання про витребування доказів судом.

Натомість позивач, отримавши ухвалу суду від 27.03.2019 року про залишення позовної заяви без руху, маючи чітку вказівку суду на відсутність доказів підтвердження викладених ним підстав поважності пропуску строку звернення до суду, знаючи що строк пропущено більше ніж на 2 роки (при десятиденному строку звернення), не вжив жодних з зазначених вище дій для усунення виявлених судом недоліків.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого клопотання позивача суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінує учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Частинами 1,2 ст. 122 КАС України, передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, для оскарження відповідного виду рішень суб'єкта владних повноважень встановлений спеціальний строк у 10 днів.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов. Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

З позову вбачається, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 10.03.2017 року по виконавчому провадженні №51426716.

З позову та заяви про поновлення строку звернення до суду слідує, що позивач вважає датою, коли йому стало відомо про існування оскарженої постанови - 19.03.2019 року, тобто дату, коли, з його слів, він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №53585468.

Проте, як було зазначено судом раніше, позивачем в порушення ст.ст. 79, 160, 161 КАС України на підтвердження зазначених ним тверджень жодного доказу не надано, як і клопотань про їх витребування.

Отже, ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами пропуск ним строку звернення до суду з вимогами щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 10.03.2017 року більше ніж на 2 роки. (позивач, згідно штампу, звернувся до суду 22.03.2019 року).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування зазначених ним обставин, які унеможливили б його звернення до суду за захистом своїх прав протягом спеціального строку у десять днів, передбачених на оскарження постанов державного виконавця.

Відтак, вказана ОСОБА_1 причина не може бути визнана судом поважною, оскільки ним не підтверджена, заходи направлені на доведення існування зазначених позивачем обставин ним також не вживались.

Таким чином суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Тому, з наведених вище обґрунтувань, суд визнає неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду викладені позивачем в заяві від 04.04.2019 року та застосовує наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 КАС України у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу .

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 123, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанову від 10.03.2017 разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Ковбій О.В.