Справа № 825/1064/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №825/1064/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1197/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 (суддя - Скалозуб Ю.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013 (головуючий суддя - Желтобрюх І.Л., судді: Горяйнов А.М., Мамчур Я.С.) у справі № 825/1064/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Чернігівської області Державної податкової служби про визнання дій протиправними, визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Чернігівторгбуд» (далі - ПАТ «Чернігівторгбуд») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, просило визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Чернігові Чернігівської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Чернігові) щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасність сплати податкових зобов'язань, визначених у розрахунках від 28.01.2009 № 3209, від 11.02.2010 № 8392 та декларації від 27.01.2011 № 3275; визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.12.2012 № 6574/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3457,09 грн. та № 6773/ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8043,94 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ПАТ «Чернігівторгбуд» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2013, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013 та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позов.

Так, в обґрунтування своїх доводів ПАТ «Чернігівторгбуд» зазначає, що відповідач не мав жодних правових підстав зараховувати у 2009 та 2010 роках платежі з земельного податку в погашення податкового боргу, який виник раніше, та вказує на своєчасність сплати ним земельного податку за 2011 рік.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у м. Чернігові проведено перевірку з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб ПАТ «Чернігівторгбуд».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 03.12.2012 № 830/15-226, в якому відображено висновок про порушення позивачем пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України у зв'язку з несвоєчасною сплату податкового зобов'язання.

На підставі названого акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.12.2012 № 6574/ згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3457,09 грн. (10% від несвоєчасно сплаченої суми з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 34570,92 грн.); від 18.12.2012 № 6773/, згідно з яким застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 8043,94 грн. (20% від несвоєчасно сплаченої суми з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 40219,73).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що ПАТ «Чернігівторгбуд» податкові зобов'язання було погашено з порушенням термінів сплати, а проведені товариством платежі по земельному податку з урахуванням положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України були правомірно зараховані ДПІ у м. Чернігові з урахуванням черговості погашення платежів, тобто в погашення податкового боргу, який виник раніше.

Проте, колегія суддів Верховного Суду вважає такі висновки судів попередніх інстанції передчасними у зв'язку з неповним з'ясуванням усіх обставин справи з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно даних облікової картки (яка наявна в матеріалах справи), податкові зобов'язання по розрахунку від 28.01.2009 № 3209 були погашені платником 30.12.2009, 16 і 19 лютого 2010, 02 і 31 березня 2010; визначені товариством розрахунком від 11.02.2010 № 8392 податкові зобов'язання погашені 31.03.2010, 05 і 31 травня 2010, 29.06.2010, 29.07.2010, 30.08.2010, 27.09.2010, 29.10.2010, 30.11.2010, 28.12.2010, 31.01.2011, 28.02.2011, 30.03.2011; податкові зобов'язання за декларацією від 27.01.2011 № 3275 погашені товариством 30.03.2011, 29.04.2011, 27.05.2011, 24.06.2011, 29.07.2011, 26.08.2011, 30.09.2011, 28.10.2011, 29.11.2011, 28.12.2011, 30.01.2012, 27.02.2012, 28.03.2012.

При цьому суди попередніх інстанції не звернули увагу на те, що на момент виникнення податкових зобов'язань зі сплати з земельного податку у 2009, 2010 роках був чинний Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який не давав податковому органу право самостійно змінювати призначення платежу, визначеного платником податків при їх сплаті та втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з прийняттям та набранням чинності Податковим кодексом України.

Так, Податковим кодексом України на відміну від Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме пунктом 87.9 статті 87 передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні платіжні доручення про сплату земельного податку за весь спірний період, що не дає можливість суду касаційної інстанції перевірити напрямок та своєчасність сплати грошових зобов'язань.

За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи судам попередніх інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу, який міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з положень частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013 скасувати та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду