Справа № 560/4112/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4112/18
РІШЕННЯ
іменем України
03 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участю:секретаря судового засідання Свинобой О.В. представника позивача Фурмана Р.В. представників відповідачів Кравченка М.В. і Лісняк І.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 93-ї окремої механізованої бригади "Холодний Яр" , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності та наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 93-ї окремої механізованої бригади "Холодний Яр", військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.03.2019 року, просить суд:

- визнати протиправним наказ командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 про звільнення позивача з військової служби в запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункт "й" пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом), в частині підстави звільнення;

- скасувати витяг з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 за № 317 в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування свідоцтва про хворобу від 23.11.2018 №835, № 3241 при звільненні позивача з військової служби в запас;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до наказу командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (93-тя окрема механізована бригада "Холодний Яр") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 №317 в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 квітня 2016 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України. 22 листопада 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2018 року за №189 він звільнений у запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункту «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом). Згідно з абзацом 2 Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) зазначається, що ОСОБА_1 самовільно залишав військову частину з 14 вересня 2016 року по 15 вересня 2016 року та з 02 листопада 2018 року по 20 листопада 2018 року. Згідно з абзацом 14 (чотирнадцять) Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) вислуга років на день звільнення складає 06 років 03 місяці 05 днів, в тому числі пільгових 02 роки 05 місяців 05 днів. Вважає, що він незаконно притягнений до відповідальності за самовільне залишення військової частини в період з 02.11.2018 року по 20.11.2018 р., та відповідно вказаний період не врахований до вислуги років, оскільки в зазначений час перебував у в/ч НОМЕР_3 (м. Хмельницький) з метою визначення ступеня придатності до військової служби згідно з розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 за № 8824 від 12.10.2018 р. Вказує, що 27 листопада 2018 року подав до стройової частини в/ч НОМЕР_2 рапорт про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 в частині підстави звільнення та врахування свідоцтва про хворобу №835 від 14.11.2018 року. Проте, відповідач не врахував вищезазначене свідоцтво без пояснення причин, а поданий рапорт повернув без розгляду. Зазначає, що він звільнений з військової служби за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) незаконно, оскільки відповідно до свідоцтва про хворобу за №835 від 23.11.2018 р. повинен бути звільнений за станом здоров`я.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечили. Вказують, що на підставі пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України позивач 22.11.2018 року подав рапорт про звільнення за вхідним №17621, в якому відомості про бажання звільнитись за станом здоров`я не вказував. Рапорт про зміну підстави звільнення (за станом здоров`я) позивач подав до командування військової частини НОМЕР_2 27.11.2018 року після звільнення з лав Збройних сил України, та виключеним з усіх видів забезпечення військової частини. Під час проходження служби позивач зарекомендував себе з негативної сторони, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, 02.11.2018 року позивач самовільно залишив військову частину. З пояснень наданих позивачем стало відомо, що 02.11.2018 року він був виписаний із військового шпиталю м.Хмельницький, про свою виписку не доповідав. 03.11.2018 року йому стало погано та він залишився вдома. 05.11.2018 року позивач звернувся до лікаря який госпіталізував його до 19.11.2018 року, після чого він прибув до місця розташування підрозділу, але будь яких підтверджуючих документів про госпіталізацію не надав, за що був позбавлений нарахування грошового забезпечення в період з 02.11.2018 року по 20.11.2018. Зазначає, що командування військової частини НОМЕР_2 , під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно-правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 29 квітня 2016 року уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

10.10.2018 року позивач подав до в/чА1302 рапорт про надання направлення на військово-лікарську комісію з метою вирішення питання придатності до проходження військової служби.

12.10.2018 року командир в/ч НОМЕР_2 видав позивачу направлення №2752 на медичний огляд військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_3 з метою вирішення питання придатності до проходження військової служби.

02.11.2018 року Госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 №8824 від 12.10.2018 провела огляд позивача, з метою визна чення ступеня придатності до військової служби, та встановила, що його захворювання виникло внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Наказом командира військової частини оперативного командування "Схід" від 22.09.2018 року №189, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом "й" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

22.11.2018 позивач подав рапорт про те, що справи та посаду здав, який зареєстрований в/ч НОМЕР_2 22.11.18 року за вх.№17621.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , офіцер 1 механізованого батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 у запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункт «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) з 22 листопада 2018 року виключений із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.

Цим наказом командир військової частини НОМЕР_2 встановив, що позивач самовільно залишив частину з 14 вересня 2016 по 15 вересня 2016 року з 02 листопада по 20 листопада 2018 року, період самовільного залишення частини не враховувати до вислуги років. Вирішив не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1479 у розмірі 76% від посадового окладу офіцера 1 механізованого батальйону з 01 листопада по 22 листопада 2018 року.

27.11.2018 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_2 з рапортом, у якому просив внести зміни до наказу про звільнення з військової служби за контрактом, врахувавши свідоцтво про хворобу №835 від 14.11.2018 року (вх.№17819 від 27.11.2018 року).

Позивач на вказаний рапорт відповіді від в/ч НОМЕР_2 не отримав.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо неврахування при звільненні з військової служби свідоцтва про хворобу №835, вих.№3241 від 23.11.2018 протиправною, звернувся до суду з вказаними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3 статті 1 Закону № 2232-XII).

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Суд встановив, що позивач проходив військову службу за контрактом, укладеним 29.04.2016 року.

Стаття 26 Закону 2232-XII визначає порядок і підстави звільнення з військової служби.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок звільнення з військової служби визначений розділом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).

Підпунктом 2 пункту 225 Положення передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації) до введення воєнного стану - на підставах, передбачених частинами другою, третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частин п`ятої і шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира військової частини оперативного командування "схід" від 22.09.2018 року №189, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом "й" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Згідно з підпунктом "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону 2232-XII під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, звільняються з військової служби якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Позивач не висловлював бажання продовжити військову службу після закінчення дії контракту, тому наказом військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 він звільнений у запас відповідно до підпункту «й» пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , офіцера 1 механізованого батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 у запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункт «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом), визнаний таким, що здав справи та посаду 22 листопада 2018 року, та з вказаної дати виключений із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.

Отже, днем закінчення військової служби позивача є 22.11.2018 року.

З урахуванням положень Закону №2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підстави звільнення визначаються на дату складання відповідного наказу. У рапорті від 22.11.2018 року позивач зазначив, що справи та посаду здав. При цьому, жодних відомостей щодо стану здоров`я та докази на його підтвердження не надав. Тому, підставою звільнення позивача був підпункт «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Згідно з пунктом 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Розділом 6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), передбачений медичний огляд військовослужбовців.

Відповідно до пункту 6.1. Положення № 402 направлення на медичний огляд проводиться:

а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

За розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2018 з метою визначення ступеня придатності до військової служби Госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_3 проведений огляд позивача, результати якого оформлені свідоцтвом про хворобу №835.

Згідно з пунктом 6.17. Положення №402 медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.

Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів (пункт 22.3. Положення № 402).

Станом на час подання позивачем рапорту від 22.11.2018 року, постанова військово-лікарської комісії, висновки якої обов`язкові для врахування при визначенні підстав звільнення, до військової частини НОМЕР_2 не надходила.

При цьому, позивач подаючи рапорт від 22.11.2018, документи які підтверджують підстави звільнення, а саме за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не надавав.

Згідно з пунктом 243 Положення після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Оскільки при прийнятті наказу командуванням військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 та наказу командиром військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317, свідоцтво про хворобу №835 було відсутнє, правових підстав для його врахування відповідачами при звільненні позивача, не було.

Враховуючи викладе, суд вважає, що наказ командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 про звільнення позивача з військової служби та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 прийняті відповідачами правомірно, з дотриманням норм передбачених Законом №2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а тому підстави для задоволення позову позивача щодо визнання протиправним наказу від 22.09.2018 №189 про звільнення позивача з військової служби в запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункту "й" пункту 2 частини 5, в частині підстави звільнення, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до наказу командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189, в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 (93-тя окрема механізована бригада "Холодний Яр") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 №317, в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги про скасування витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 № 317 в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018, суд враховує таке.

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року N 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до статті 11 Статуту військовослужбовці зобов`язані, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) від 15.09.2016 №252 позивач самовільно залишив військову частину строком на одну добу, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.09.2016 №253.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.04.218 року № 912, позивач з 30.03.2018 року по 01.04.2018 року вдруге самовільно залишив розташування військової частини, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності «сувора догана».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2018 року №1664, за несення служби добового наряду 19.02.2018 в нетверезому стані позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності «сувора догана».

Втретє самовільне залишення військової частини позивач здійснив з 02.11.2019 року по 20.11.2018 року.

За результатами проведеного розслідування по факту самовільного залишення військової частини, в/ч НОМЕР_2 прийняла наказ №3402 від 22.11.2018 року, згідно з пунктом 4 якого вирішила, начальнику фінансово-економічної служби військової частини позбавити премії за листопад лейтенанта ОСОБА_1 та не нараховувати і не виплачувати грошове забезпечення за період відсутності на службі, а саме з 02.11.2018 року по 20.11.2018 року.

Накази від 15.09.2016 року №252, від 22.11.2018 року №3402 позивач не оскаржував.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідач наказом від 22.11.2018 року №317 правомірно вказав період самовільного залишення позивачем частини з 02 листопада по 20 листопада 2018 року.

Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співрозмірним зі встановленими неодноразовими порушеннями службової дисципліни та встановленого порядку несення служби.

Посилання позивача на свідоцтво про хворобу №835, як доказ перебування у вказаний період у в/ч НОМЕР_3 , з метою визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 від 12.10.2018 №8824, суд вважає безпідставним, оскільки згідно з медичної картки стаціонарного хворого №4904 позивач знаходився на стаціонарному обстежені в отоларингологічному відділені військової частини НОМЕР_3 з 17.10.2018 року по 02.11.2018 року.

У відповідності до пункту 6.17. Положення №402 Госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 , з метою визна чення ступеня придатності до військової служби 02.11.2018 року провела огляд позивача, результати якого оформила свідоцтвом про хворобу №835. Після проведення вказаного огляду позивач 02.11.2018 року був виписаний з в/ч НОМЕР_3 , про що особисто підтвердив в наданих під час службового розслідування поясненнях.

Разом з тим, на підтвердження госпіталізації дільничним лікарем, на період з 05.11.2019 року по 19.11.2018 року, позивач не надав жодних доказів.

Суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність матеріалів службового розслідування, як на підставу визнання протиправним витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 за №317, в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018, оскільки позивач результати службового розслідування в судовому порядку не оскаржив, а відсутність вказаних матеріалів не впливає на прийняття судом рішення по заявлених позивачем вимогам.

Враховуючи порушення позивачем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідач правомірно прийняв наказ від 22.11.2018 за №317, в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018 та не включення вказаного періоду до вислуги років, а тому позовні вимоги щодо його скасування задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 і Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності та наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 і Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності та наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Відповідач:93-тя окрема механізована бригада "Холодний Яр" (в/ч А1302,Черкаське,Новомосковський район, Дніпропетровська область,51272 , код ЄДРПОУ - 07946341) Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук