Справа № 460/21/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2019 року м. Рівне №460/21/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ФОП ОСОБА_3
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, за змістом якого просить суд:

визнати протиправними дії відповідача при винесенні податкового повідомлення-рішення від 02.10.2018 № НОМЕР_1;

скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 № НОМЕР_1, винесене Головним управлінням ДФС у Рівненській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірне податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем на підставі акта фактичної перевірки, попри те, що такої перевірки діяльності позивача проведено не було. Окрім того, зазначила про допущення контролюючим органом порушень податкового законодавства в частині належного оформлення процедури призначення та проведення фактичної перевірки, що нівелює, на думку позивача, висновки такої перевірки. Стверджувала, що здійснення контрольно-розрахункової операції супроводжується хронометражем господарських операцій, за результатами якого складається довідка, що упущено відповідачем. Тому, проведення фактичної перевірки без належних на те підстав та з порушенням її процедури в сукупності утворює підстави для визнання протиправним рішення податкового органу за наслідком такої перевірки.

Ухвалою суду від 29.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач позову не визнав. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.46-47), у якому зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що відповідач, як орган ДФС у Рівненській області, не проводив фактичну перевірку, проте факт допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки унеможливлює подальше оскарження підстав для проведення та порядку призначення такої перевірки. Стверджував, що внаслідок не застосування реєстратора розрахункових операцій при продажу технічно складної побутової техніки та не видачі покупцю фіскального чека на суму покупки, позивачем порушено вимоги пунктів 1, 2, статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також пункту 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148. За наслідком виявлених порушень відповідачем на підставі наданих від органу ДФС у Вінницькій області матеріалів та з урахуванням попереднього застосування штрафної санкції за виявлене аналогічне порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі акту фактичної перевірки від 12.04.2018, підставно застосовано ознаку повторності та накладено на позивача штрафні санкції у розмірі 100 відсотків вартості товарів, проданих з порушеннями законодавства. З таких підстав просив суд відмовити у позові повністю.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що позивач наразі не оспорює порядок та підстави призначення фактичної перевірки, проте предметом спору у даній справі є податкове повідомлення-рішення за наслідком проведеної фактичної перевірки з порушеннями вимог податкового законодавства. Крім того, вказав, що в дійсності вказаної відповідачем контрольно-розрахункової операції проведено не було, гарантійні талони на техніку ані позивач, ані його представник (продавці) не надавали, які самі по собі жодним чином не доводять обставини, на які посилається відповідач. Також просив врахувати, що акт фактичної перевірки від 12.04.2018 не стосується предмету доказування у даній справі (а.с.76-78).

Окрім того, представник позивача надав письмові пояснення (а.с.95-97, 108-110), у яких навів доводи, аналогічні викладеним у відповіді на відзив, стверджуючи про відсутність будь-яких доказів на доведення факту проведення контрольно-розрахункової операції за фактом продажу технічно складної побутової техніки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у заявах по суті спору, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у позові повністю.

Заслухавши учасників справи, з'ясувавши їх доводи та аргументи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що 03.02.2017 внесено запис за номером 2 608 000 0000 036433, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, основний вид економічної діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.99-100). З 01.03.2017 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування (2 група), що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 23.02.2017 №969 (а.с.98).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.09.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем на підставі власного рішення (а.с.37-39, 107).

Під час провадження підприємницької діяльності позивач використовував РРО моделі ВАМП-МІКРО, виготовлений 14.02.2018 та введений в експлуатацію 06.03.2018, фіскальний номер НОМЕР_3, заводський (серійний) номер ХМ48002295, зареєстрований у податковому органі 07.03.2018, реєстрацію скасовано 04.10.2018 (а.с.149).

Суд встановив, що 20.08.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі наказу від 10.08.2018 № 4993 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2)» (а.с.10) та відповідно до направлень на перевірку від 10.08.2018 за № 2087 (а.с.11) та за № 2088 (а.с.12) проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у магазині «Ябко» за адресою: вул. Соборна, 24 у м. Вінниці, за результатом якої Головним управлінням ДФС у Вінницькій області складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 20.08.2018, який зареєстрований у органі ДФС за місцем здійснення діяльності субєкта господарювання 21.08.2018 за реєстраційним № 240/02/32/14/НОМЕР_2 (далі - Акт перевірки) (а.с.104-105).

Згідно з Актом перевірки встановлено:

проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій при продажу товарів iPhone X 64 Silver по ціні 28900 грн; iPhone X 64 Space Gray по ціні 28900 грн; ноутбук Macbook MQ d32 24800 грн на загальну суму 82600 грн (стор.2 п.п.2.2.6 п.2.2. Акту перевірки).

У підпункті 2.2.13 пункту 2.2. Акту перевірки по факту виявлених порушень зазначено:

при продажу Macbook MQ d32 по ціні 24800 грн, iPhone X 64 Space Gray по ціні 28900 грн, iPhone X 64 Silver по ціні 28900 грн на загальну суму 82600 грн розрахункова операція не проведена через реєстратор розрахункових операцій, відповідний розрахунковий документ не роздруковано та не видано;

перевіркою встановлено факт проведення готівкових розрахунків 20.08.2018 одному кінцевому споживачу при продажу Macbook MQ d32, iPhone X 64 Space Gray, iPhone X 64 Silver на загальну суму 82600 грн, чим перевищено граничну суму розрахунків готівкою між субєктом господарювання та фізичною особою 50000,00 грн (стор.3 Акту перевірки).

За висновками перевірки встановлено порушення:

пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

пункту 6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановами Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (із змінами і доповненнями) та від 29.12.2017 № 148 (стор.4 Акту перевірки).

20.08.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області складено Акт відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки за № 6/4, згідно з яким після ознайомлення з актом від 20.08.2018 продавець магазину «Ябко» (ФОП ОСОБА_3В.) ОСОБА_4 відмовилась від підписання та отримання акта фактичної перевірки (а.с.137).

Позивачем подано до Головного управління ДФС у Вінницькій області письмові заперечення до Акту фактичної перевірки (а.с.16-17), які залишені контролюючим органом без розгляду, про що повідомлено у листі від 28.09.2019 за вих. № 8761/Р/02-32-14-05 (а.с.145).

Листом від 21.08.2018 за вих. № 3575/7/02-32-14-05 Головне управління ДФС у Вінницькій області передало матеріали фактичної перевірки позивача для розгляду та прийняття рішення до Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с.123).

На підставі Акта перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 № НОМЕР_1, згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 82600,00 грн (а.с.106).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 № НОМЕР_1 до ДФС, рішенням якої від 25.01.2019 № 3857/6/99-99-11-06-01-25 подану скаргу залишено без розгляду (а.с.101-103).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення фіскальним органом норм законодавства щодо призначення та проведення фактичної перевірки, що на його переконання є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає наступне.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6. пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.3. статті 80 ПК України, фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Водночас, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (підпункт 80.5 статті 80 ПК України).

Суд зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової (фактичної) перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки.

Судом встановлено, що позивач допустив ревізорів фіскального органу до проведення фактичної перевірки, доказів щодо недопуску суду не надано. Наказ про проведення фактичної перевірки від 10.08.2018 № 4993 чи дії фіскального органу щодо проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржувалися.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/13963/16, згідно з якою якщо допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16 (К/9901/19326/18), від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 (К/9901/6626/18).

Такої ж позиції дотримувався і Верховний Суд України у постанові від 24.12.2010 зазначаючи, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, доводи позивача щодо безпідставності призначення та процедурних порушень порядку проведення фактичної перевірки 20.08.2018 суд відхиляє.

По суті виявлених у ході проведеної фактичної перевірки порушень законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій, що лягли в основу спірного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 80.4. статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Також суд зазначає, що проведення контрольних розрахункових операцій передбачено і підпунктом 20.1.11. пункту 20.1 статті 20 ПК України, відповідно до якого контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З наведених норм вбачається, що фіскальний орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки.

Судом встановлено, що фактична перевірка платника податків відбувалася 20.08.2018. У той же день проведено контрольну розрахункову операцію з купівлі ноутбуку Macbook MQ d32 та засобів мобільного звязку iPhone X 64 Space Gray та iPhone X 64 Silver без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документа щодо виконання розрахункової операції.

У ході судового розгляду даної справи позивачем заперечувалося проведення відповідної контрольної розрахункової операції, проте відповідачем, на підтвердження факту здійснення у магазині «Ябко» відповідної розрахункової операції з продажу зазначеної техніки надано гарантійні талони на вказані технічні вироби (а.с.48-49), видані продавцем магазину «Ябко» за фактом продажу означеної техніки. Їх оригінали досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд зазначає про безпідставність тверджень позивача щодо недотримання контролюючим органом порядку хронометражу господарських операцій, позаяк за визначенням у підпункті 14.1.264. пункту 14.1 статті 14 ПК України хронометраж це процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.

В той же час, за змістом пункту 80.8. статті 80 ПК України, під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Проте, суд зясував, що контролюючим органом було проведено саме контрольну розрахункову операцію відповідно до положень пункту 80.4 статті 80 ПК України, а не хронометраж господарських операцій у закладі позивача, що свідчить про хибність доводів позовної заяви у цій частині.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Вказане положення кореспондується з пунктом 296.10 статті 296 ПК України, якою закріплено, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку, крім випадку реалізації ними технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

З аналізу наведених приписів статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 296.10 статті 296 ПК України слідує, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються у разі реалізації платниками єдиного податку технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 № 231, відповідно до якого до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій включається група 8517 Телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж звязку та інших бездротових мереж звязку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового звязку (наприклад, в локальній або глобальній мережі звязку).

Отже, під час реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, позивач, як платник єдиного податку 2 групи, зобовязаний був використовувати реєстратор розрахункових операцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема: у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Згідно з розрахунком фінансових санкцій до акта перевірки від 20.08.2018 №240/02/32/14/НОМЕР_2 (а.с.138) за порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано фінансові санкції, передбачені абзацом 3 пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 82600 грн, тобто податковим органом враховано ознаку повторності вчинення правопорушення та застосовано фінансову санкцію у розмірі 100 відсотків вартості проданих товарів.

Суд враховує, що за наслідками фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 у магазині "Ябко" в ТРЦ «Глобан» (м. Житомир, вул. Київська, 77) згідно з Актом за результатами фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів від 12.04.2018 № 0088/06/25/РРО/НОМЕР_2 (а.с.128-129) було встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 2600,00 грн (а.с.134-135), за яке накладено штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 1,00 грн податковим повідомленням-рішенням від 05.05.2018 № НОМЕР_4 (а.с.125).

Позивач не стверджував, а судом не встановлено факту оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення від 05.05.2018 № НОМЕР_4 або дій контролюючого органу щодо проведення означеної перевірки позивача 12.04.2018.

Вказане свідчить на користь того, що відповідачем дотримано встановлений законом порядок та підстави накладення фінансової санкції за виявлене за наслідком фактичної перевірки 20.08.2018 у магазині «Ябко» (м. Вінниця, вул. Соборна, 24) порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій, а також правильне визначення розміру застосованої фінансової санкції за фактом виявленого порушення.

Окрім того суд враховує, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу фізичної особи-підприємця, є така фізична особа.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 у справі № 817/429/16 (адміністративне провадження №К/9901/24778/18).

Це означає, що після припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, у тому числі щодо застосованих фінансових санкцій за порушення законодавства під час провадження підприємницької діяльності фізичної особи.

Щодо посилань позивача до висновків Вищого адміністративного суду в ухвалі від 09.04.2015 у справі № 0670/2247/11 суд зазначає, що відповідна правова позиція сформована ВАС України за інших фактичних обставин та підстав виникнення спірних правовідносин, тому не враховується судом у даній справі. Окрім того, частиною пятою статті 242 КАС України передбачено застосування судом висновків Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд враховує, що здійснення у магазині «Ябко», де провадив підприємницьку діяльність позивач, розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі підтверджуючого фінансового документа щодо виконання операцій реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, підтверджено матеріалами справи, зокрема актом фактичної перевірки, оформленими гарантійними талонами на реалізовану кінцевому споживачеві техніку, та не спростовано у ході судового розгляду.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятого на їх підставі податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням наведеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (вул. Мельника, 8/141, м. Рівне,33000, РНОКПП НОМЕР_2) в позові до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 квітня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.