Справа № 360/4066/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №360/4066/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Міронової Г.М., Ястребової Л.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року (повне судове рішення складено 23 січня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4066/18 (суддя в І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дій, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Рубіжанське ОУПФУ), в якому просила суд:

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком з березня 2016 року ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління поновити нарахування і виплатити заборгованість пенсії за віком з березня 2016 року по день прийняття рішення про поновлення виплат ОСОБА_1.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача, як пенсіонер за віком та отримувала пенсію, яка була єдиним джерелом існування до лютого 2016 року. Однак, з 01.03.2016 виплату пенсії позивачу припинено без зазначення причин. Позивач вважає дії відповідача протиправними та дискримінаційними. Зазначає, що наявність статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від неї здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо. Наголошує, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права не звужуючи їх, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського ОУПФУ щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за заявою від 21 вересня 2017 року, зобов'язано відповідача взяти на пенсійний облік пенсійну справу ОСОБА_1 за заявою від 21.09.2017, зобовязано Рубіжанське ОУПФУ відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 березня 2016 року. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати пенсії за один місяць (а.с.58-62).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує, що відповідно статті 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) пенсія виплачується за фактичним місцем проживання пенсіонера в межах України. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - № 1706-VII) внутрішньо переміщена особа зобовязана дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства. Наголошує, що взяття на облік пенсіонерів та забезпечення виплати їм пенсій здійснюється за новим місцем перебування або проживання лише за заявою та за матеріалами електронної пенсійної справи, з урахуванням того, що до сьогодні макет пенсійної справи позивача до відповідача від ОСОБА_2 відділу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області не надходив, позивача на облік до управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, правонаступником якого є відповідач, як отримувача пенсії за віком з 01.03.2016, як внутрішньо переміщену особу не взято (а.с.69-71).

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк.спр.5-6), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк.спр.7), довідки від 21.09.2017 № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк.спр.4), пенсійного посвідчення (арк.спр.8).

21.09.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з УПФУ м. Сєвєродонецьк, у звязку з переїздом на постійне місце проживання до м. Кремінна (арк.спр.33 зв.).

10.11.2017 на адресу Рубіжанського ОУПФУ надійшла відповідь на запит атестату від УПФУ в Сєвєродонецьку Луганської області від 01.11.2017 № 18054/03-20, в якій зазначено, що управління надсилає на запит відповідача електрону пенсійну справу та копії документів на ОСОБА_1 Повідомлено, що пенсійна справа ОСОБА_1 на облік взята не була, ніяких виплат не отримувала (арк.спр.38).

В подальшому, 20.03.2018 відповідач листом № 1104/02.214-к надіслав запит атестату позивача та вивантаження електронної пенсійної справи та макету пенсійної справи до ОСОБА_2 відділу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яким просив повідомити по який час пенсіонер забезпечений пенсією (арк.спр.36зв.).

26.06.2018 на запит від 20.03.2018 відповідачем отримано відповідь, у якій зазначено, що надати атестат немає можливості, так як пенсійна справа знаходиться в архіві (арк.спр.37).

21.06.2018, 01.10.2018, 26.12.2018 відповідачем до ОСОБА_2 відділу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області направлялися запити атестату позивача, однак відповідей отримано не було (арк.спр.41, 41 зв., 42).

Як зазначив відповідач у відзиві, з урахуванням того, що до сьогодні макет пенсійної справи позивача до відповідача від ОСОБА_2 відділу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області не надходив, позивача на облік до управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, правонаступником якого є відповідач, як отримувача пенсії за віком з 01.03.2016, як внутрішньо переміщену особу не взято.

Разом з тим судами встановлено, що відповідачем не приймалося будь-яких рішень за результатами розгляду заяви позивача від 21.09.2017 (про поновлення виплати пенсії, про відмову у поновленні виплати пенсії, про взяття на облік, про відмову у взятті на облік).

Як зазначено в листі ОСОБА_2 відділу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 16.01.2019 № 283/02-01/50 ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію з 01.08.2014 по 28.02.2016.

З 01.03.2016 на підставі співставлення баз даних з управлінням соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області виплату призупинено, як такій, що не підтвердила місце фактичного проживання. Невиплачена пенсія по даній особі відсутня. 05.10.2016 пенсійну справу було надіслано до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області (арк.спр.53).

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо прийняття окремого рішення про припинення з 01.03.2016 виплати пенсії позивачу ОСОБА_2 відділом Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської.

З листа Пенсійного фонду України від 21.01.2019 № 2072/06-30 (арк.спр.55-57) встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку та отримувала пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Харківської області (пенсія виплачена по 29.02.2016).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2016 у справі №761/17076/16-к щодо фіктивного одержання статусу внутрішньо переміщеної особи та отримання на цій підставі виплат, клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку в управлінні Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Харківської області та вилучення відомостей, документів, що свідчать про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо ОСОБА_1.

Згідно акту передачі справ на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2016 у справі №761/17076/16-к, провадження № 1-кс/761/10553/2016 пенсійну справу ОСОБА_1 вилучено.

На запит управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2016 № 487/07-20 управлінням Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Харківської області направлено електронну пенсійну справу ОСОБА_1

За інформацією управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області пенсія ОСОБА_1 не призначалась та не виплачувалась.

У зв'язку зі зміною місця проживання ОСОБА_1, Рубіжанським ОУПФУ направлено запит на отримання електронної та паперової пенсійної справи від 04.10.2017 № 3468/02-2-14-к до управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області листом від 01.11.2017 електронну пенсійну справу та копії документів (надані ОСОБА_1 при звернені до управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області) направлено до відповідача, де і знаходяться на даний час.

Отже, фактично спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених зазначеним Законом. Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом № 1058-IV та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянкою України і у відповідності до чинного законодавства з 1998 року набула права на отримання пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 цього Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.8 Порядку 22-1 встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За приписами пункту 4.12 Порядку 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З матеріалів справи встановлено, що позивач у звязку зі зміною місця проживання 21.09.2017 звернулася до відповідача із заявою про запит її пенсійної справи з УПФУ в м. Сєвєродонецьку.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області листом від 01.11.2017 електронну пенсійну справу та копії документів (надані ОСОБА_1 при звернені до управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області) направлено до Рубіжанського ОУПФУ.

Крім того, згідно з витягу протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення, припинення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24.10.2017 № 63 вирішено призначати ОСОБА_1 соціальні виплати згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (арк.спр.34 зв.).

Однак, відповідачем не прийнято жодного рішення за заявою позивача, що є порушенням вимог статті 49 Закону № 1058-IV.

Отже, відповідач неправомірно не вчинив дій щодо взяти на облік пенсійну справу позивача та здійснення нарахування та виплати пенсійних виплат, тобто, допустив протиправну бездіяльність.

Також судами встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена з березня 2016 року. Відповідно, з березня 2016 року й підлягає відновленню порушене право позивача.

Аргументи відповідача, що відповідач зобовязаний у свої діяльності керуватися постановами Кабінету Міністрів України, зокрема, встановленим цими постановами порядком продовження та поновлення виплат, суд вважає безпідставними та відхиляє, з огляду на таке.

Як вже вище зазначено, підстави припинення виплати пенсії визначаються виключно законами України.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

За загальним правилом закон це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини.

У свою чергу нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, тому ними не можуть бути внесені будь-які зміни до законів.

Відповідно, встановлення постановами Кабінету Міністрів України інших підстав для припинення виплати пенсії, відмінних від визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, не є іншим випадком припинення виплати пенсії, передбаченим законом, у розумінні пункту 5 частини першої статті 49 цього Закону.

Таким чином, припинення виплати пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, є незаконним.

Суд звертає увагу, що право на пенсію та її одержання не може повязуватися з місцем проживання людини. Правовий звязок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обовязки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі № 805/402/18.

Також Верховний Суд у постанові від 03.10.2018 у справі № 638/2208/17 зазначив, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, не може бути підставою для невиплати позивачу пенсійних виплат.

Відтак, суми пенсії, невиплачені позивачу з вини відповідача, мають бути виплачені йому за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобовязаний оцінити, виконуючи свої зобовязання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду, що порушення прав позивача відбулось внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за заявою від 21.09.2017, без прийняття обґрунтованого рішення, тому правильним та ефективним способом захисту порушеного права є визнання протиправною бездіяльність Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за заявою від 21.09.2017, зобов'язання відповідача взяти на пенсійний облік пенсійну справу ОСОБА_1 та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі № 360/4066/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 09 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Г.М. Міронова

ОСОБА_3