Справа № 2340/4350/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4350/18 Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № , прийняте на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами та доповненнями, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 6 800, 00грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Черкаської міської ради 20.01.2000, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, види діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10), роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (47.29), ін.

21.03.2018 Головним управлінням ДФС у Черкаській області видана ОСОБА_2:

- ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями НОМЕР_3 (строк дії з 05.04.2018 по 04.04.2019), яка надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва у місці торгівлі: 18036, Черкаська область, м. Черкаси, на розі вул. М. Залізняка - К. Пилипенка; назва місця торгівлі- магазин-кафе;

- ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами № НОМЕР_4 (строк дії з 05.04.2018 по 04.04.2019), яка надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами вітчизняного та імпортного виробництва у місці торгівлі: 18036, Черкаська область, м. Черкаси, на розі вул. М. Залізняка - К. Пилипенка; назва місця торгівлі - магазин-кафе).

З 30.08.2018 по 05.09.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2.

За наслідками перевірки складено акт № 61/23-00-40-0224/НОМЕР_2 від 05.09.2018 (далі - акт перевірки), в якому встановлено, що 30.08.2018 об 11 год. 56 хв. в магазині-кафе, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_2 встановлено факт продажу цигарок Вінстон по ціні 34, 65 грн., 0,1 л горілки Златогор, вміст спирту 40 % на розлив в одноразовий посуд для споживання на місці по ціні 18, 00 грн. та супутний товар (вода Арабела) по ціні 0,50 грн. на загальну суму 53,15 грн. Продавець ОСОБА_5 отримала готівку в розмірі 100, 00 грн., видала вищезазначений товар, провела розрахункову операцію через РРО, видала здачу та фіскальний чек № 0015 від 30.08.2018. При цьому, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання ресторанного господарства та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання ресторанного господарства, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці вищезазначеному суб'єкту господарювання не дозволяється.

За наслідками фактичної перевірки встановлено порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування суми штрафних санкцій 6 800, 00 грн. за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що висновки акта перевірки, на підставі яких винесено спірні рішення, є необґрунтованими та безпідставними, а тому податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

У відповідності до п.п.75.1.3 п.75.1 вказаної статті ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано ст. 80 ПК України.

Так, за приписами вказаної статті, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У відповідності до приписів п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1 ст.86 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку працівниками податкового органу була проведена фактична перевірка дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР).

Вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно положень ст. 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого комерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 15 вказаного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Частиною 2 ст.17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення вимог статті 153 цього Закону передбачено штраф у розмірі 6 800 гривень.

Змістовний аналіз даної норми дає підстави вважати, що для кваліфікації дій особи як порушення ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР необхідно одночасне дотримання наступних умов:

- особа не є одним із суб'єктів зазначених у ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР;

- особа здійснює продаж алкогольних напоїв на розлив;

- реалізовані такою особою алкогольні напої споживаються покупцями на місці торгівлі такими напоями.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 (далі - Правила).

Відповідно до абз. 2 п. 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (п. 22 Правил).

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб'єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій за абз. 10 ч. 2 ст. 17 вказаного вище Закону стало виявлення контролюючим органом факту продажу суб'єктом господарювання горілки на розлив з метою його споживання у місці реалізації, що за твердженням відповідача підтверджується фіскальним чеком № 0015 від 30.08.2018.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідачем дійсно встановлено факт продажу суб'єктом господарювання горілки на розлив, однак у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в ст. 153 Закону № 481/95-ВР - споживання таких напоїв на місці.

Таким чином, відповідачем не доведено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв відразу після їх придбання (столи, стільці).

Таким чином, оскільки у позивача наявна ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та відсутні належні та достатні докази споживання горілки за місцем її реалізації, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем протиправно застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за порушення вимог ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 6 800, 00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 820/1335/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження відповідача, що фіскальний чек № 0015 від 30.08.2018 є підтвердженням факту продажу позивачем горілки для її споживання на місці не беруться колегією суддів до уваги, оскільки фіскальний чек може підтверджувати лише факт продажу алкогольного напою, однак не факт споживання його на місці реалізації.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи взагалі не містять доказів продажу суб'єктом господарювання горілки на розлив, зокрема і фіскального чеку № 0015 від 30.08.2018, чого не було встановлено судом першої інстанції.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З квитанцій від 23.10.2018 та від 11.02.2019 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 704, 80 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643, 00 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 09.10.2018 № , яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2, адреса - АДРЕСА_2) застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 6 800, 00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (ЄДРПОУ - 39392109, адреса - 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2, адреса - АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 3 347, 80 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 08.04.2019.