Справа № 480/4166/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.Справа № 480/4166/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.01.19 року по справі № 480/4166/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення доплати до пенсії та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:

1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо спотворення в листі позивачу від 10.08.2018 №2018/К-11 змісту постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ №103), яке полягає у доповненні змісту цієї постанови текстом, який обмежує круг осіб, що мають право на перерахунок пенсії, а саме текстом щодо «осіб, які на момент набрання чинності Постановою №103 перебували на обліку у головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувачі пенсії відповідно до Закону» і штучно унеможливлює право інваліда - військовослужбовця СБУ на пенсії ОСОБА_1 на перерахунок пенсії за січень-травень 2018 року у повному обсязі;

2) визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо не нарахування і не сплати інваліду - військовослужбовцю СБУ на пенсії ОСОБА_1 доплат до пенсії за січень - квітень 2018 року - в повному обсязі і доплати за травень 2018р. - частково згідно Постанови КМУ №103;

3) стягнути з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 протиправно не нараховані і не сплачені доплати до пенсії на загальну суму 7 750,10 грн.;

4) стягнути з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 7 750,00 грн. моральної шкоди.

Також просив постановити окрему ухвалу.

Свої вимоги мотивував тим, що йому в грудні 1995 року була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). В липні 2011 року він перейшов на пенсію по втраті годувальника за померлу дружину. Після прийняття Постанови КМУ №103 позивач 03.04.2018 звернувся з відповідною заявою до відповідача, якою, у разі, якщо пенсія за Законом №2262-ХІІ буде більшою, просив перевести його на пенсію згідно Закону №2262-ХІІ та перерахувати пенсію у відповідності до Постанови КМУ №103 з 01.01.2018. Однак, всупереч Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 та Постанови КМУ №103 та внаслідок спотворення змісту Постанови КМУ №103, відповідач не здійснив нарахування та доплату до пенсії за січень-квітень 2018 року у повному обсязі та частково за травень 2018 року у загальному розмірі 7750,10грн. Вказану бездіяльність вважає протиправною, оскільки позивачу була призначена пенсія за Законом №2262-ХІІ ще в грудні 1995р., а Постановою КМУ №103, підставою для перерахунку пенсії є умова, коли особи, які на момент набрання Постановою КМУ №103 призначені пенсії згідно Закону №2262-ХІІ. Також вважає протиправним посилання відповідача на п.6 постанови Правління Пенсійного фонду від 30.01.2007 №3-1, який визначає порядок призначення пенсії, в той час, як стверджує позивач, в даному випадку мова йшла саме про перерахунок пенсії.

Стягнення моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок спотворення відповідачем змісту Постанови КМУ №103, яке штучно унеможливило право на перерахунок пенсії, позивач зазнав душевних страждань і відчув себе принизливо і образливо у порівнянні з іншими військовими пенсіонерами, які вчасно і в повному обсязі отримали доплати до пенсій з січня 2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п.1 ч.5, п.7 ч.4 ст.246, п.1 ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не з'ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення за виключенням частини рішення, яка стосується вимоги щодо окремої ухвали, та прийняти нове, яким задовольнити решту позовних вимог.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 08.12.1995 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII на підставі документів, наданих управлінням Служби безпеки України в Сумській області, що вбачається з позову та листа відповідача від 19.04.2018 №1352/К-11.

16.06.2011 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, в якій просив припинити виплату пенсії з 01.07.2011, у зв'язку з переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з атестату про зняття з обліку №424 та протоколу від 24.06.2011 №14786 позивачу з 01.07.2011 припинено виплату пенсії, у зв'язку з переходом на пенсію за іншим законом та Сумським об'єднаним УПФУ Сумської області з 16.06.2011 призначено пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу».

03.04.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, в якій просив розглянути питання щодо доцільності переведення його на пенсію як пенсіонера СБУ. Також просив повідомити, чи буде його пенсія перерахована з 01.01.2018. У разі, якщо розмір його пенсії як пенсіонера СБУ виявиться більшою, просив перевести на пенсію пенсіонера СБУ та роз'яснити, які дії він має вчинити для цього.

У зв'язку із поданою заявою позивача ГУ ПФУ в Сумській області до Управління Служби Безпеки України в Сумській області, надіслало документи для видачі довідок про розмір грошового забезпечення відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 22.04.2012 №355 та від 21.02.2018 №103.

21.05.2018 позивач звернувся до Сумського об'єднаного УПФУ Сумської області із заявою, в якій просив припинити нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника, у зв'язку з переходом на інший вид пенсії, а також - з заявою до ГУ ПФУ в Сумській області про переведення на пенсію по інвалідності відповідно Закону №2262-XII.

З 21.05.2018 ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII, що вбачається з протоколу про призначення пенсії.

У зв'язку з не отриманням відповіді на заяву від 03.04.2018 ОСОБА_1 подав 30.07.2018 до ГУ ПФУ в Сумській області скаргу.

ГУ ПФУ в Сумській області листом від 10.08.2018 №2018/К-11 повідомив позивача, що згідно з положеннями Постанови КМУ №103 перерахунку підлягають пенсії призначені згідно із Законом №2262-XII до 01 березня 2018 року особам, які на момент набрання чинності Постанови №103 перебували на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області як отримувачі пенсії відповідно до Закону. Оскільки на момент набрання чинності Постановою КМУ №103 позивач не перебував на обліку у головному управлінні як отримувач пенсії згідно із Законом №2262-XII, а перебував на обліку у Сумському об'єднаному УПФУ Сумської області як отримувач пенсії у разі втрати годувальника за іншим Законом, то підстави для проведення перерахунку з 01.01.2018 та виплати пенсії за квітень поточного року відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону №2262-XII, в редакції чинній станом на 08.12.1995, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Як встановлено судом, позивачу з 08.12.1995 відповідно до вказаного Закону№2262-XII призначена пенсія по інвалідності.

За приписами статті 7 Закону №2262-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

16.06.2011 позивачем подана заява про припинення виплати призначеної пенсії з 01.07.2011, у зв'язку з переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» та Сумським об'єднаним УПФУ Сумської області з 2011р. призначена позивачу пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».

Тобто, позивач реалізував, визначене статтею 7 вказаного Закону №2262-XII право на вибір пенсії, подавши заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу», яку продовжував отримувати до 31.05.2018 (а.с.33).

Згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

21.02.2018 прийнята Постанова КМУ №103, відповідно до якої Кабінет Міністрів України постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Позивач, посилаючись на те, що пенсія за вказаним Законом №2262-XII йому призначена ще з 08.12.1995, вважає, що має право на перерахунок пенсії за вказаною Постановою КМУ №103.

Проте, колегія суддів зауважує, що позивачем помилково трактуються вказані норми, оскільки аналіз Постанови КМУ №103 свідчить про те, що перерахунок пенсій з 01.01.2018 може бути проведений лише тим пенсіонерам, яким на момент прийняття даної постанови призначена пенсія відповідно до Закону №2262-XII.

Водночас, на момент прийняття Постанови КМУ №103 ОСОБА_1 вже з 2011р. була призначена пенсія за іншим законом - Законом України «Про державну службу», а тому, станом на лютий 2018р. з урахуванням приписів статті 7 Закону №2262-XII, позивач вважався пенсіонером, якому призначена одна пенсія - за Законом України «Про державну службу», а не за Законом №2262-XII.

Також позивач стверджує, що з заявою про перерахунок пенсії звернувся 03.04.2018 (а.с.11), однак, вказані доводи є безпідставними, оскільки, як свідчить зміст вказаної заяви, позивач просив надати інформацію в порядку Закону України «Про звернення громадян» та роз'яснити, які він дії має вчинити в разі необхідності переходу на пенсію відповідно до Закону №2262-XII.

Крім того, відповідно до п.п.4,14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання. Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. При цьому додатком 1 вказаного Порядку затверджена форма подання таких заяв.

21.05.2018 позивачем у відповідності до вказаного Порядку №3-1 подано саме заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, а не про проведення перерахунку (а.с.27).

Таким чином, доводи позивача щодо безпідставності посилання відповідача на Порядок №3-1, є також необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами. Приймаючи до уваги вказані приписи ОСОБА_1 саме з дати звернення - 21.05.2018 і було переведено (призначено) на пенсію відповідно до Закону №2262-XII (а.с.27,28) та саме з цієї дати проведено перерахунок пенсії на підставі довідок, наданих Службою безпеки України в Сумській області. При цьому, судом враховано, що відповідно до п.4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону, відповідно, зокрема, до яких перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмовляючи позивачу у здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 по 20.05.2018, відповідач діяв у відповідності до вимог Закону №2262-XII, Порядку КМУ №103, Порядку №3-1, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, його дії відповідають критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій, бездіяльності, стягнення доплати до пенсії.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 7 750,00 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відмови в її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем під час розгляду справи не доведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року по справі № 480/4166/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 12.04.2019 року