Справа № 120/3824/18-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3824/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

09 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просив:

- визнати протиправними дій щодо зменшення розміру виплачуваної пенсії та зобов'язання виплатити різницю неотриманої пенсії, починаючи з 01.10.2017, яка встановлена відповідно до постанови Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а;

- визнати протиправною бездіяльності Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" та зобов'язання управління здійснити з 01 жовтня 2018 року перерахунок (осучаснення) та виплату пенсії за вислугу років , виходячи із 60% розміру середньомісячного заробітку, без обмеження граничного розміру , зазначеного у довідках прокуратури Вінницької області від 02.10.2018 №18-ф-308, №18-ф-309, №18-ф-310, №18-ф-311, №18-ф-312, №18-ф-313, №18-ф-314.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру", яка в подальшому перерахована відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" та зменшено її розмір з 8495, 50 грн. до 3327, 42 грн., що на думку позивача, є протиправним. Вказав, що має право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів працюючим прокурорам, однак такий не здійснено всупереч вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2018 позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" та зобов'язання управління здійснити з 01 жовтня 2018 року перерахунок (осучаснення) та виплату пенсії за вислугу років, виходячи із 60% розміру середньомісячного заробітку, без обмеження граничного розміру, зазначеного у довідках прокуратури Вінницької області від 02.10.2018 №18-ф-308, №18-ф-309,№18-ф-310,№18-ф-311, №18-ф-312,№18-ф-313, №18-ф-314 - залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не дотримано вимоги ч.2 ст.19, ч.2,3 ст.22, ч.1 ст.58 та ч.1 ст.129-1 Конституції України.

Виходячи з приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, у липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, за наслідком розгляду якої, прийнято рішення, оформлене протоколом управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 9483 від 08.07.2015, про відмову у призначені пенсії.

31 липня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято постанову у справі № 127/16615/15-а, яким зобов'язано управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років, що дає право на пенсію, половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету із 05 серпня 1991 року по 05 липня 1996 року, тобто 2 роки 5 місяців 15 днів та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці призначити ОСОБА_2 із 03 липня 2015 року пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

Виконуючи це судове рішення управлінням Пенсійного фонду України у місті Вінниці прийнято розпорядженням №94831 від 21.03.2016, яким призначено ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з 03.07.2015 в сумі 3523,23 грн.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/8843/16-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок та нарахування ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення ОСОБА_2 пенсії, тобто станом на 03.07.2015), виходячи із 60% заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області від 31.03.2016 №18/125.

На виконання даної постанови, управлінням Пенсійного фонду України у місті Вінниці прийнято розпорядження № 807351 від 12.08.2016, яким з 01.01.2016 здійснено перерахунок пенсії в сумі 8495,50 грн.

В подальшому, у зв'язку зі змінами у пенсійному законодавстві, на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця №807351 від 18.10.2017 ОСОБА_2 перераховано пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та встановлено її розмір з 01.10.2017 у сумі 3327,42 грн.

Рішенням Вінницького приміського об'єднаного управління ПФ України №51 розмір пенсії з 01.02.2018 визначено у сумі 3338,91 грн.

03.10.2018 ОСОБА_2 звернувся до відповідача зі заявою, у якій просив, крім іншого, провести перерахунок та виплачувати пенсію відповідно до постанови Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а.

На вказане звернення позивач отримав відповідь за № К-124 від 11.10.2018, у якій вказано, що оскільки позивач наразі перебуває на посаді Жмеринського міжрайонного прокурора Вінницької області, виплата відповідно до Закону України № 2148/VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" відновлена в розмірі, обчисленому на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що відповідає нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись із зменшенням розміру пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав зобов'язувати суб'єкта владних повноважень здійснювати перерахунок пенсії на підставі постанови Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в частині позовної вимоги щодо визнання протиправними дій Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо зменшення розміру виплачуваної пенсії, колегія суддів вважає за необхідне зазначати таке.

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

Встановлено, що після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді в органах прокуратури.

У відповідно до пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу, "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Отже, з 1 жовтня 2017 року призначені пенсії не виплачуються у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.

Станом на час виникнення спірних правовідносин, вказані норми закону не скасовані та не визнані у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України.

Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскільки позивачу пенсія призначена на умовах Закону України "Про прокуратуру" у період роботи на посаді в органах прокуратури, тому починаючи з 01.10.2017 позивачу виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення, у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки вищенаведені правові норми, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області виплатити різницю неотриманої пенсії, починаючи з 01.10.2017, яка встановлена відповідно до постанови Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а, колегія суддів зазначає таке.

Постанова Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а передбачала здійснити із 01.01.2016 перерахунок та нарахування позивачу пенсії за вислугу років, що і було зроблено управлінням пенсійного фонду, тобто фактично виконано відповідне рішення.

Колегія суддів також зазначає, що саме внесення відповідних змін до законодавства стало підставою для проведення перерахунку відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсії», що і відображено у розпорядженні, яке є чинним.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини. У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05 вересня 2017 року у справі «Fabian проти Угорщини» Суд у складі Великої Палати зазначив, що у вирішенні «справи стосовно зменшення, зупинення чи припинення соціальної пенсії» мають значення: ступінь втрати пільг; чи був елемент вибору; та ступінь втрати засобів для існування. Оскільки виплата пенсії заявника була призупинена лише в період, коли він був переведений на роботу та він мав можливість вибрати між продовженням державної зайнятості та отриманням його пенсії, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що «справедливий баланс між вимогами загального державного інтересу та правами заявника був дотриманий».

Тобто, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при обчисленні пенсії позивачу згідно розпорядження не було порушено вимоги статті 14 Конституції України та статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості судових рішень, оскільки постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а виконана в межах покладених зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідач - Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області у спірних правовідносинах діяло у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії у період служби в органах прокуратури не можуть бути враховані, оскільки спростовуються встановленим фактом роботи позивача на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Крім того, припинення виплати пенсії за вислугу років і переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» не може здійснюватись лише за бажанням особи, оскільки таке положення стосується осіб, які не працюють на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, оскільки позивач працює на посаді та на умовах, передбачених законом України «Про прокуратуру», пенсія йому призначена після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 520/16048/16-а.

Отже, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з судом першої інстанції про відсутність підстав зобов'язувати суб'єкта владних повноважень здійснювати перерахунок пенсії на підставі постанови Вінницького міського суду від 17.05.2016 у справі №127/8843/16-а.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.