Справа № 540/236/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/236/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Кукульник Я.В., за участю представника позивача Колосова М.А., представника відповідача-1 Яцемирського С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Форт Сервіс-Юг" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне підприємство «Форт Сервіс-Юг» (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі-відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС України № 1053048/35994476 від 17.01.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 20 від 12.12.2018 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 20 від 12.12.2018 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 320400,0 грн., яка складена ПП «Форт Сервіс-Юг» та направлена 28.12.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою від 07 лютого 2019 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 15 березня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління ДФС в Одеській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в адміністративному позові зазначив, що за результатами здійснення господарської діяльності позивач відправив на реєстрацію податкову накладну від 12.12.2018 року №20. Однак, податковим органом зупинено реєстрацію вказаної податкової накладної, оскільки вона відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.п.1.6. п.1 «Критеріїв ризиковості платника податків» та запропоновано надати додаткові пояснення та документи, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Позивач надав запитувану відповідачем інформацію та документацію, проте 17.01.2019 року комісія ДФС України прийняла рішення № 1053048/35994476 про відмову в реєстрації податкової накладної від 12.12.2018 року № 20. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними оскільки, ПП «Форт Сервіс-Юг» надало відповідачу усі документи, які є у підприємства в наявності, і які підтверджують надання послуг ФГ «ЮКОС і К». Позовні вимоги мотивовані тим, що винесені комісією спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є необґрунтованими, оскільки не містять в собі чіткої підстави для відмови в реєстрації податкових накладних, в рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких документів не вистачає для прийняття належного рішення. Позивач зазначає, що у свою чергу, це позбавило господарство можливості надати ті документи, яких, на думку відповідача, не вистачало. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

15 березня 2019 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає з таких підстав, що позивачем направлено до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. За результатом розгляду яких Головних управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Таким чином, вимога щодо зобов'язання ДФС України зареєструвати податкову накладну, є передчасною, оскільки необхідно дослідити підстави відмови в реєстрації податкової накладеної Головним управлінням ДФС Одеській області.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини: 02.10.2008 року ПП «Форт Сервіс-Юг» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як приватне підприємство, основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.

01.11.2018 року між ТОВ «Ланзаторі» та ПП «Форт Сервіс-Юг» укладений договір поставки №ФСЮ - 112018, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується поставити і передати у власність замовника електрообладнання, запчастини, матеріали, іншу продукцію (товар), а також надати замовнику послуги виконання робіт та ремонту обладнання замовника в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов цього договору на адресу ПП «Форт Сервіс-Юг» поставлено електродвигун високовольтний 2 шт. загальної вартості 501960 грн.

22.11.2018 року між ПП «Форт Сервіс-Юг» та ФГ «Юкос і К» укладений договір № 22/11 відповідно до умов якого продавець - ПП «Форт Сервіс-Юг» зобов'язується поставити і передати у власність (повне господарське ведення) покупця - ФГ «Юкос і К» електродвигуни, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити їх на умовах договору. Враховуючи те, що відповідно до умов договору передбачене здійснення передоплати вартості товару у розмірі 60 % ФГ «ЮКОС і К» здійснена така передоплата у сумі 320400 грн.

На підставі зазначеного договору були надані послуги та, серед інших, виписана податкова накладна №20 від 12.12.2018 р. на суму 320400 грн., з урахуванням ПДВ, які у відповідності до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України направлено 29.12.2018 року засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманої квитанцій від 29.12.2018 року Державної фіскальної служби України податкова накладна доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України, але їх реєстрацію зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ. В квитанціях зазначено, що "ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.п.1.6. п.1 «Критеріїв ризиковості платника податків» та запропоновано надати додаткові пояснення та документи, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

На виконання п.п.201.16.2 п.201.16. ст.201 ПКУ на адресу податкового органу від 10.01.2018 ПП «Фотр Сервіс - Юг» через особистий кабінет електронного сервісу «електронний кабінет платника» до ДФС України подано повідомлення про подання пояснень та копій документі щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено для підтвердження реальності здійснення операцій та направлені в електронному вигляді пояснення та копії відповідних документів, а саме банківська виписка, договір поставки з ФГ «Юкос і К», податкова накладна, рахунок № 32 ФГ «Юкос і К», договір з ТОВ «Ланзаторі», специфікація № 6, видаткова накладна №491 від 14.12.2018 року, видаткова накладна №493 від 14.12.2018 року, акт прийому передачі до накладної № 491 від 14.12.2018 року, акт прийому передачі до накладної № 493 від 14.12.2018 року, податкова накладна № 84 від 14.12.2018 року, податкова накладна № 83 від 14.12.2018 року, лист пояснення від 10.01.2019 року.

Однак, Рішенням комісії Державної фіскальної служби України від 17.01.2019 року № 1053048/35994476 відмовлено в реєстрації податкової накладної від 12.12.2018 року №20.

ПП «Форт Сервіс-Юг» вважає рішення Державної фіскальної служби від 17.01.2019 року № 1053048/35994476, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, необґрунтованим і безпідставним, тому звернулося до суду з адміністративним позовом.

Оскільки обставини зупинення реєстрації п/п та вимог фіскального органу щодо надання документів надалі стали підставою для відмови у реєстрації п/н та прийняття оскаржуваних у цьому аспекті рішень, суд зазначає наступне: так, відповідно до п. 201.16. ПК України, на яку у квитанції послався фіскальний орган, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В даному випадку ПП «Форт Сервіс-Юг» надіслана квитанція від 29.12.2018 року.

Зі змісту даної квитанції по податковій накладній вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним не зазначено у квитанції від 29.12.2018 року конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Виходячи з положень п. 10 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою КМ України від 21 лютого 2018 р. № 117 (далі - Порядок № 117), яка набрала чинності 22.03.2018, та власне критеріїв, визначених у листі ДФС України від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18 (далі - Критерії ризиковості платника податків; Критерії), пунктом 1.6. Критеріїв визначено такий критерій «Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

- комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України";

- платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Водночас, відповідно до п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються, крім іншого: номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії оцінки рішень та дій суб'єктів владних повноважень визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо.

Окрім того, відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаних норм у сукупності дає підстави для висновку, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення чи дій, посилатися на докази та обставини, які не враховувалися ним при ухваленні рішення чи вчиненні дій, тобто вчинені дії, оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку фіскального органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені у відповідному рішенні, стали підставою та покладені в основу вчинюваних дій, а не знайдені/вишукані пізніше, що забезпечує при вирішенні спірних взаємовідносин дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем були надіслані дані до Головного управління ДФС в Одеській області копії документів та пояснення до господарських операцій з надання послуг ФГ «Юкос і К» та податкову накладну №20 від 12.12.2018 року для направлення для Комісії ДФС України.

Дані документи направляються податковим органом за місцем обліку платника податків відповідно підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України до Комісії ДФС України для прийняття рішення щодо реєстрації податкових накладних. Однак, 17.01.2019 року Комісія Державної фіскальної служби України прийняла рішення №1053048/35994476, якими відмовлено в реєстрації податкової накладної № 20 від 12.12.2018 року.

Суд зазначає, що рішення комісії від 17.01.2019 року №1053048/35994476, якими відмовлено в реєстрації податкової накладної №20 від 12.12.2018 року, не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення комісії Державної фіскальної служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Виходячи з вищевикладеного, оскаржувані рішення комісії не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною у реєстрації якої відмовлено.

Господарські операції, за результатами яких видано податкову накладну підтверджено належними доказами.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ФГ «Юкос і К»», та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №20 від 12.12.2018 року.

Суд також зазначає, що оскаржуване рішення комісії Державної фіскальної служби України від 17.01.2019 року №1053048/35994476 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення до Державної фіскальної служби України, однак з матеріалів справи вбачається, що належним відповідачем по даній вимозі є Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, так як позивачем направлено до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, яких зупинено. За результатом розгляду яких Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято спірне рішення № 1053048/35994476 від 17.01.2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 12.12.2018 року.

В судовому засіданні 08 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов приватного підприємства "Форт Сервіс-Юг" (, 74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Довженко, 31, кв. 22) до Державної фіскальної служби України (, 04053, м.Київ, Львівська площа, 8), Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5, ), про реєстрацію податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1053048/35994476 від 17.01.219 року про відмову в реєстрації податкової накладеної № 20 від 12.12.2018 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (, 04053, м.Київ, Львівська площа, 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 20 від 12.12.2018 року на загальну суму з урахуванням ПДВ 320400 (триста двадцять тисяч чотириста) грн., яка складена приватним підприємством "Форт Сервіс-Юг" (, 74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Довженко, 31, кв. 22) та направлена 28.12.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "Форт Сервіс-Юг" (, 74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Довженко, 31, кв. 22) судовий збір у розмірі 3842,00 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11 квітня 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 111010000