Справа № 826/8870/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8870/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Державне геофізичне підприємство "Укргеофізика" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві) на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, направлень від 06.02.2018 року №719/26-15-14-09 та №720/26-15-14-09, наказу ГУ ДФС у м. Києві від 30.01.2018 року №1537 проведено фактичну перевірку кафе Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (надалі - ДГП "Укргеофізика", Підприємство), за адресою: м. Київ, вул. С. Перовської, буд. 10.

За результатами проведеної фактичної перевірки встановлено порушення пункту 2.6 глави 2 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (надалі - Положення №637), а саме: неоприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій на загальну суму 137 949,15 грн.

Перевіркою встановлені факти неоприбуткування готівкових коштів в КОРО від 12.05.2017 року №р/5 на загальну суму 137 949,15 грн., у період дії Положення №637. Так, з 19.07.2017 року по 04.01.2018 року (включно) суб'єкт господарювання не здійснив облік зазначених готівкових коштів в повній сумі їх фактичних надходжень в КОРО від 12.05.2017 року №р/5 на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №943 по №1036 (включно) на загальну суму 137949,15 грн. (відсутні записи в графах 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 розділу 2 КОРО).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті фактичної перевірки від 05.03.2018 року за реєстраційним №0372/26/15/14/01431989, в частині порушення пункту 2.6 глави 2 Положення №637, позивачем подано заперечення від 13.03.2018 року №20-033 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 13.03.2018 року №14760/10).

За результатами розгляду заперечення позивача від 13.03.2018 року №20-033 згідно відповіді ГУ ДФС у м. Києві від 22.03.2018 року №11816/10/26-15-14-09-12, висновки акта фактичної перевірки від 05.03.2018 року №0372/26/15/14/01431989, щодо порушення пункту 2.6 глави 2 Положення №637, було вирішено залишити без змін, а заперечення - без задоволення.

20.03.2018 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №, згідно якого на підставі акта перевірки від 05.03.2018 року №0372/26/15/14/01431989, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу третього статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №436/95 у відношенні позивача застосована штрафна санкція у сумі 689 745,75 грн. за неоприбуткування готівкових коштів у КОРО.

29.03.2018 року за №20-043 позивачем направлена скарга на податкове-повідомлення рішення ГУ ДФС у м. Києві від 23.03.2018 року.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 02.05.2018 року №17562/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 23.03.2018 року № вирішено залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до абзацу першого статті 2 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999 року №679-XIV (надалі - Закон №679-XIV) Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 33 Закону №679-XIV та з метою удосконалення готівкових розрахунків Правлінням Національного банку України постановою від 15.12.2004 року №637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (Положення №637), що визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР (надалі - Закон №265/95-ВР) дія якого, згідно абзацу першого преамбули, поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну; розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій; книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг); фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті; контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі;

Зобов'язання суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу наведені у статті 3 Закону №265/95-ВР, зокрема, вказані суб'єкти зобов'язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Абзацом першим статті 8 Закону №265/95-ВР встановлено, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій (надалі - Порядок №547).

Згідно пункту 1 Порядку №547 цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій.

За визначенням пункту 3 Порядку №547 сума розрахунку - сума готівкових коштів, отримана від покупця за продані товари (послуги) або видана йому при поверненні товару (рекомпенсації послуги, прийнятті цінностей під заставу, виплаті виграшів у державні лотереї та в інших випадках), або сума безготівкових коштів у разі застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій наведений у розділі 2 Порядку №547.

Відповідно до приписів пунктів 1, 3, 6 глави 1 розділу 2 Порядку №547 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книги ОРО).

Книга ОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю.

Книга ОРО повинна бути прошнурована, послідовно пронумерована та мати належним чином установлені засоби контролю, щоб унеможливити розшнурування книги ОРО або вилучення її аркушів без порушення цілісності засобу контролю.

Порядок ведення книг обліку розрахункових операцій визначений у главі 4 розділу 2 Порядку №547.

Так, згідно пункту 6 глави 4 розділу 2 Порядку №547 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Відповідно до пункту 8 глави 4 розділу 2 Порядку №547 у разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони вклеюються у відповідну книгу ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

За бажанням суб'єкта господарювання у графах 5-10 розділу 2 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, можна створювати додаткові графи для зазначення сум розрахунків, суми податку на додану вартість, суми акцизного податку або іншого податку (збору) та виданих при поверненні товару коштів, які отримані (видані) з використанням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Крім того, у цьому розділі книги ОРО на РРО або в книзі ОРО на господарську одиницю можна виконувати додаткові записи, що підсумовують дані за розрахунками за день чи за місяць.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів (надалі - Положення №13), Порядку подання звітності, пов'язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок).

За визначенням пункту 2 Положення №13 фіскальний номер - сформований відповідно до встановлених правил унікальний номер реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій, який надається органом державної фіскальної служби при реєстрації відповідного засобу обліку розрахункових операцій.

Згідно акту фактичної перевірки від 05.03.2018 року на Підприємстві позивача зареєстровано реєстратор розрахунковий операцій за фіскальним № з книгою обліку розрахунковий операцій на реєстратор розрахункових операцій від 12.05.2017 року №Р/5.

Статтею 15 Закону №265/95-ВР встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно пункту 7.3 Положення №637 відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Особлива увага під час перевірки має приділятися встановленню повноти та своєчасності оприбуткування в касах готівкових надходжень, одержаних підприємством (за реалізовану продукцію, продані товари, виконані роботи, надані послуги і за позареалізаційні операції тощо) (пункт 7.12 Положення №637).

Вимоги до організації готівкових розрахунків наведені у главі 2 Положення №637.

Так, згідно приписів пункту 2.6 вказаної глави Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушенням норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №436/95 (надалі - Указ №436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вже було зазначено раніше, в своїх обґрунтуваннях позивач посилається на визначення, наведене у пункті 1.2 глави 1 Положення №637, а саме що оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій, а тому робить висновок про наявність альтернативи, згідно з якою відповідне оприбуткування готівки може бути проведено через касову книгу або через книгу ОРО.

Також зазначає, що на підприємстві позивача вказане оприбуткування здійснювалось саме через касову книгу, а щоденно отримані фіскальні звітні чеки вклеювались в книгу ОРО.

Однак, суд зазначає, що процитованими вище приписами Положення №637 визначено порядок ведення касових операцій у національній валюті України.

Зокрема, відповідними пунктами встановлено, що уся готівка, яка надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

При цьому, за вимогами Порядку №547 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, у тому числі, щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем було порушено законодавчо встановлений порядок ведення книги ОРО, а саме не здійснено облік руху коштів за період з 19.07.2017 року по 04.01.2018 року в сумі 137 949,15 грн. через невнесення відповідних записів у спеціально відведених графах книги ОРО на підставі фіскальних звітних чеків №943 - №1036 у розділі ІІ книги ОРО від 12.05.2017 №р/5 .

Суд критично ставиться до посилання позивача, стосовно застосування відповідачем пункту 2.6 Положення №637 у винесеному ним податковому повідомленні-рішенні від 23.03.2018 року №, у зв'язку із втратою чинності 05.01.2018 року постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, якою затверджене дане положення, адже при проведенні фактичної перевірки Підприємства позивача у відношенні останнього відповідачем було застосовано законодавство, що діяло на момент вчинення позивачем відповідних дій, або бездіяльності, зокрема відповідні норми Положення №637, яке було чинним, у тому числі з 19.07.2017 року по 04.01.2018 року (включно), коли позивачем, як суб'єктом господарювання не було здійснено облік коштів на загальну суму 137 949,15 грн. в повній сумі їх фактичних надходжень в книзі ОРО від 12.05.2017 року №р/5 на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів) з №943 по №1036 (включно).

Таким чином, при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 23.03.2018 року №, відповідачем було застосовано законодавство, яке було чинним на момент виявлення та, відповідно, застосування даних штрафних санкцій, а саме визначено відповідальність згідно абзацу третього частини першої статті 1 чинного Указу №436/95.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2018 року №.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку