Справа № 2040/7225/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.Справа № 2040/7225/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.12.18 року по справі № 2040/7225/18

за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просять суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_3 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення-рішення від 13.06.2018р № 0-2026 на суму 76263,36 грн„ від 14.06.2018 року, № 0-2026 на суму 532,80 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн. , податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238, 32 грн.;

- фізичній особі ОСОБА_4 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018 року №0-2026 на суму 2694,07 грн.. № 0- 2026 на СУМУ 1662,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачем протиправно та всупереч вимогам закону винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачам нараховані зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Вказані податкові повідомлення-рішення порушують права та законні інтереси позивача, а відтак підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018р. № 0-2026 на суму 76263,36 грн. від 14.06.2018 року, № 0-2026 на суму 532,80 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238, 32 грн. винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_3 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Скасовано податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018 року №0-2026 на суму 2694,07 грн. № 0- 2026 на суму 1662,24 грн. винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_4 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 850,00 грн.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 704 гривні 80 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головним управлінням ДФС у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивачів просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27.07.2018, ОСОБА_3 було отримано наступні податкові повідомлення-рішення ( надалі ППР): ППР від 13.06.2018р № 0-2026 на суму 76263.36 грн., від 14.06.2018 року. № 0-2026 на суму 532.80 грн., податкове повідомлення- рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн. податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238. 32 грн. винесених відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_3 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Не погодившись з вказаними ППР, 02.08.2018 ОСОБА_3 оскаржив їх до ГУ ДФС у Харківській області подавши заяву до голови комісії з реорганізації Салтівської ОДПІ Калашнікової Н.Є.

23.08.2018 ОСОБА_3, отримав відповідь (рішення) ГУ ДФС у Харківській області № 88/11Ш/20-40-13-05-21 від 16.08.2018р., з якого вбачалося, що одне із винесених ППР № 0-2026 від 14.06.2018р. на суму 12374,40 грн. з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017р. за об'єкт нерухомого майна - "Телятник № 69" було скасовано на підставі вищевказаної заяви ОСОБА_3 та наданого договору к.п. від 29.07.2013р. інші ППР залишені без змін.

23.08.2018, ОСОБА_4 дізналась про вказані ППР щодо нарахування їй податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення-рішення від 13.06.2018 року №071 1606-1308-2026 на суму 2694.07 грн., № 0-2026 на суму 1662.24 грн. З даними рішеннями ОСОБА_4 не згодна, вважає їх необґрунтованими та протиправними.

У зв'язку з вказаними подіями позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення пп. "є" п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не поширюють свою дію на фізичних осіб, в тому числі фізичних осіб-підприємців, однак відповідачем не вірно розраховано ставки податку, виходячи з розмірів встановлених для інших будівель.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Позивачами було придбано нежитлову нерухомість на підставі укладених договорів купівлі продажу у 2013 та 2014 роках. Вказане підтверджує: договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013. ВТО № 241726 разом з витягом з Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 1738106 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 ВТО № 241717 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11737407 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 ВТО № 241722 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11737808 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продаж) від 28.10.2013 ВТО № 241714 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за№ 11736328 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 НАЕ 094620 разом з витягом з Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29531250 від 14.11.2014 року; договір Купівлі-Продажу від 11.02.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 17654005 від 11.02.2014; договір Купівлі-Продажу від 11.02.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №17653024 від 11.02.2014; договір Купівлі-Продажу нежитлової будівлі від 14.11.2014. НАЕ 994619 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29532392 від 14.11.2014 року; Договір Купівлі-Продажу частки в праві власності на нерухоме майно від 19.12.2014. НАК 512854 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за№ 3130973 від 19.12.2014 року; договір Купівлі-Продажу частки в праві власності на нерухоме майно від 19.12.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 31305270.

В матеріалах справи також містяться технічні паспорти на об'єкти нерухомості об'єктів промисловості(колишнього цукрового комбінату): технічний паспорт на виробничий будинок (Склад пінополістірола) літ А від 03.11.2008; технічний паспорт на виробничий будинок (склад металу) літ. В від 08.06.2010 року; технічний паспорт на виробничий будинок літ А від 21.12.2012.

Рішенням Куп'янської міської ради від 27.01.2017 року № 441 "Про встановлення місцевих податків" із внесеними змінами від 24.02.2017 року № 448 встановлено ставки податку по типу нежитлової нерухомості.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, відповідачем при визначенні зобов'язань використано ставку податку в розмірі 0,3 % (інші будівлі) від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 року за 1 кв. метр.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та тинів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із абзацом 7 підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Стосовно промислових будівель колегія суддів зазначає, що вони належать позивачам на праві власності та є виробничими будинками (складами).

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Позивачі є власниками нежитлових будівель, які за вимогами ДК 018-2000 належить до класу (код 125) "Будівлі промислові та склади", а факт відповідності належного позивачам нерухомого майна класу "Будівлі промислові" також підтверджується технічними паспортами.

Колегія суддів зазначає, що в межах спірних відносин наявна лише одна з обов'язкових умов - виробничі приміщення.

Відтак, об'єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачам, навіть за наявності у них статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Вказані обставини узгоджуються з висновками, вказаними у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року в справі № 806/2461/18.

Проте, слід зазначити про помилковість розрахунку ставки податку відповідачем, виходячи з розмірів встановлених для інших будівель виходячи зі ставок, прийнятих станом на 24.02.2017 року, оскільки будівлі, що належать позивачам на праві власності, відносяться до промислових будівель.

Згідно з вимогами ПК не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З аналізу положень ПК України законодавець включає до поняття будівель промисловості в тому числі й складські приміщення, що знаходяться в таких будівлях.

Предметом оподаткування в цьому випадку є споруди як майно, а не види діяльності підприємства та способи використання майна.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відтак, ставка податку для промислових будівель, в тому числі складських приміщень таких будівель, встановлено рішення Куп'янської міської ради на 01.01.2017 року у розмірі 0%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, зокрема, також не обґрунтовано застосування ставки у розмірі 0,3% до зобов'язань позивачів за весь рік на підставі рішення Куп'янської міської ради, яким внесено зміни зокрема в положення рішення сесії, яким встановлено розміри ставок податку від 24.02.2017 року, та який набрав чинності з 01.03.2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року по справі № 2040/7225/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 12.04.2019 року