Справа № 320/9084/18
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.04.2019
Справа № 320/9084/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

за участі:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову ОСОБА_4 ДПО18 № 523062 від 17.10.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, посилаючись на те, що при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення були допущені грубі порушення вимог законодавства - він був позбавлений реалізувати свої процесуальні права та права на захист, його не було повідомлено про місце розгляду адміністративної справи і матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено відповідачем скоєння ним адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Також зазначала, що працівники поліції не вимагали у ОСОБА_1 ніяких документів.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що 17.10.2018 він разом з напарником ОСОБА_4 заступили на чергування. Зі служби надійшов сигнал про те, що по вул. Інтрекультурній в м. Мелітополі рухається автомобіль під керуванням водія (ОСОБА_1Ю.), який знаходиться у стані алкогольного спяніння. Під час руху на службовому автомобілі вони подали вказаному водію сигнал проблисковими маячками зупинитися, однак водій їх проігнорував. Далі водій повернув на вул. Харківську та під час заїзду до подвіря, зупинився. Вони з напарником також зупинилися, напарник ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та став наближатися до автомобіля водія, якого вони переслідувалися. В цей час автомобіль ОСОБА_1 почав рухатися та мало не збив його напарника. Після чого ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_1 надати для огляду його посвідчення водія та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу. У ОСОБА_1 документів не було. Його особу він встановив за даними органів поліції. Після чого вони разом поїхали до наркології, де ОСОБА_1 поставлений діагноз алкогольне спяніння. По вул. Кізіярській були складені протоколи та вручені ОСОБА_1 Після чого від ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення, йому було вручено копії протоколів про адміністративне правопорушення. У постанові ОСОБА_1 розписався про отримання протоколу. За ст. 126 КУпАП протокол не складався, була винесена одразу постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Після цього приїздила дружина ОСОБА_1, показала документи ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_1, будучи у стані наркотичного спяніння вказав інше прізвище. Вважає, що постанова у відношенні ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП винесена без порушення вимог чинного законодавства, відповідає дійсним обставинам справи, а його дії при винесенні постанови були законними та такими, що не порушували прав позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з копії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2018 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він, 17.10.2018 о 22.05 год. знаходячись в м. Мелітополі по вул. Інтеркультурна, керував транспортним засобом «Kia Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України.

Згідно п. 2.1. (а,б) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Частиною першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП України).

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.11.2018 позивача визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які вчинені ним одночасно з правопорушенням, яке інкримінується позивачу і є взаємопов»язаними між собою, та накладено адміністративне стягнення. Зазначені правопорушення були вчинені за наступних обставин.

Так, 17.10.2018 року о 22 годині 05 хвилин гр-н ОСОБА_1 по вул.Інтеркультурна в м.Мелітополі Запорізької області керував автомобілем «Kia Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану спяніння відмовився в медичному закладі, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України. Крім того, 17.10.2018 року о 22 годині 05 хвилин гр-н ОСОБА_1 по вул.Інтеркультурна в м.Мелітополі Запорізької області керуючи автомобілем «Kia Sorento», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги працівника поліції про зупинку, надані за допомогою проблискових ліхтарів червоного та синього кольорів, звукового спеціального сигналу. Після чого було розпочато переслідування на службовому автомобілі «Ланос».

Судом були прийняті до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у судовому засіданні пояснювали, що надати на їх вимогу для огляду посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився. Його особу було встановлено за даними органів поліції. Самі документи були привезені дружиною ОСОБА_1 пізніше.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019 апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП залишено без змін. Уточнено вищезазначену постанову суду, вказавши, що ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, замість п. 2.9 (а) ПДР України, як помилково вказано в постанові.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пояснення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, надані в суді першої інстанції, повністю узгоджуються з відомостями, вказаними у протоколах про адміністративні правопорушення, відеозаписом, доданим до протоколу, поясненнями лікаря-нарколога ОСОБА_5, який зазначив, що ОСОБА_1 не надав документи, та з іншими доказами. Судом також допитано свідка ОСОБА_6, який пояснив, що це він був за кермом автомобіля, коли його зупинили працівники поліції, які документи у нього не перевіряли і свідчення якого суд визнав неправдивими.

В судовому засіданні також переглянуто відеозапис подій 17.10.2018, якому надано оцінку судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб працівникам поліції, відповідачем 17.10.2018 правомірно винесено постанову серії ДПО18 № 523062 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки підтвердився факт вчинення ним правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП, процесуальних порушень при розгляді справи суд не встановив, тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 10, 12, 13, 77, 194, 205, 211, 229, 230, 241, 242, 271 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 09.04.2019.

Суддя: Ю.В. Ковальова