Справа № 640/11921/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р.Справа № 640/11921/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача (Департаменту) Грабович І.П, Маклакової О.В.

представника відповідача (ХМР) Романенко Т.М.

представника відповідача (Харківського міського голови) Прокоп'єва К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Колесник С.А., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 13.09.18 року по справі № 640/11921/17

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, Харківської міської ради, Харківського міського голови Кернеса Геннадія Адольфовича

про визнання протиправним та скасування розпорядження Харківського міського голови про звільнення та поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківського міського голови Кернеса Геннадія Адольфовича, Харківської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Харківського міського голови про звільнення та поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги твердження позивача про те, що відповідачем при здійсненні процедури притягнення до відповідальності та винесенні наказів були допущені порушення Закону, не прийняв до уваги свідчення свідків та відмовив у задоволенні позову. Вважає, що відповідачем безпідставно застосовано до нього крайній захід у вигляді звільнення зі служби у зв'язку з порушенням кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, оскільки вина позивача не доведена и до кримінальної відповідальності останнього не притягнуто.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що розпорядженням Харківського міського голови від 05.04.2017 №413/2к ОСОБА_1 був призначений з 11.04.2017 на посаду адміністратора регіонального відділу адміністративних послуг Управління адміністративних послуг Департаменту як переможець конкурсу з випробувальним терміном три місяці з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. (Т.1 а.с.99).

Відповідно до наказу директора Департаменту від 14.04.2017 № 39-к/тм «Про організаційні заходи щодо набуття досвіту роботи» ОСОБА_1. серед інших працівників, направлений до відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг (не переведений на іншу роботу) (Т.2 а.с.41).

Встановлено, що директором Департаменту до Харківського міського голови була направлена службова записка від 26.06.2017 № 01-02-638 із доданими до неї підтверджуючими документами про встановлення невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді протягом строку випробування.

03.07.2017 року ОСОБА_1 було письмово попереджено про невідповідність займаній посаді та звільнення відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП України (Т.1 а.с.107).

Згідно розпорядження Харківського міського голови від 06.07.2017 № 874/2к ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади 07.07.2017 у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування згідно з п. 11 ст. 40 КЗпІІ України (Т.1 а.с.134).

Не погоджуючись з зазначеним розпорядженням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Статтею 5 цього Закону визначено правове регулювання державної служби, згідно пунктів 1-3 вказаної статті, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кодексу законів про працю України метою випробування при прийнятті на роботу є перевірка відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір (ч. 2 ст. 28 КЗпП України).

Наведеною правовою нормою встановлено, що якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Негативна оцінка рівня професійної підготовки працівника, який проходить випробування, є підставою для висновку про невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, що полягає у неможливості виконання працівником поставлених завдань з огляду на не набуття ним достатніх професійних знань, умінь та практичного досвіду.

Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП, а не за результатами випробування.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Разом з тим, при застосуванні статті 28 КЗпП України обов'язковому з'ясуванню підлягають наступні обставини: коли працівник не справляється з дорученою йому роботою (обов'язками), фіксування самого факту того, що працівник не впорався зі своїми посадовими обов'язками або неналежним чином поставився до них саме в результаті недостатності своєї кваліфікації; і, по-друге, визначення конкретних претензій роботодавця, разом із письмовими поясненнями працівника про причини допущених ним порушень.

З матеріалів справи слідує, що підстави отримання позивачем негативної оцінки за результатами випробування підтверджуються наступними документами:

- службовою запискою начальника відділу дозвільних процедур управління адміністративних послуг Департаменту Ліхоніної І.В. від 20.04.2017, відповідно до якої адміністратор ОСОБА_1 порушив порядок реєстрації вихідних пакетів документів шляхом внесення даних в електронній формі, що призвело до необхідності анулювання цих справ, а саме: під час виправлення помилок у справі від 18.04.2017 №02159- 02-03 ОСОБА_1 створив ще одну справу під час редагування зазначеної справи шляхом дублювання, які були виправлені начальником відділу. Також зазначено, що ОСОБА_1 у справі від 20.04.2017 №02159-09-16 було невірно обрано послугу, а саме: заявник звернувся за реєстрацією декларації, а адміністратор самостійно вирішив, що документи подаються на реєстрацію повідомлення. Факти порушень позивачем порядку надання послуг підтверджуються його пояснювальною запискою від 20.04.2017;

- службовою запискою начальника відділу дозвільних процедур управління адміністративних послуг Департаменту Ліхоніної І.В. від 26.04.2017, відповідно до якої начальником відділу виявлено відсутність шести пакетів документів (звернень), прийнятих адміністратором ОСОБА_1 Вказані документи ОСОБА_1 переправив іншому суб'єкту надання адміністративних послуг, що призвело до затримки передачі документів. Факти порушень позивачем порядку прийняття документів від суб'єктів господарювання, надання адміністративних послуг підтверджуються його пояснювальною запискою від 26.04.2017, в якій позивач визнає факти припущених ним порушень через недостатню на той час обізнаність з особливостями організації роботи;

- службовою запискою начальника відділу дозвільних процедур управління адміністративних послуг Департаменту Ліхоніної І.В. від 28.04.2017, відповідно до якої адміністратор ОСОБА_1 28.04.2017 при прийомі документів від суб'єкта звернення на отримання дозволу на спеціальне водокористування повторно (строком виконання 5 робочих днів) здійснив реєстрацію документів як первісне звернення строк виконання 30 календарних днів), що призвело до порушення строку видачі документу дозвільного характеру. Факт порушень позивачем порядку прийняття документів від суб'єкту господарювання, надання адміністративних послуг підтверджуються його пояснювальною запискою від 28.04.2017, в якій позивач визнає факт припущених ним порушень;

- службовою запискою начальника відділу дозвільних процедур управління адміністративних послуг Департаменту Ліхоніної І.В. від 05.05.2017, яка свідчить про те, що адміністратор ОСОБА_1 припустив порушення прийому документів, що призвели до скарг на незаконні дії ОСОБА_1 та вжиття заходів відносно нього. Так, позивачем самовільно були проставлені не передбачені законодавством позначки в декларації про готовність об'єкту до експлуатації, що призвело до законної та обґрунтованої скарги, яка надійшла до ЦНАП. Форма декларації про готовність об'єкту до експлуатації забороняє будь-які, не передбачені законом, сторонні відмітки та записи, що може у подальшому послугувати перешкодою для її використання. Факт порушень позивачем підтверджуються його пояснювальною запискою від 05.05.2017, в якій позивач визнає факт припущених ним порушень;

- службовою запискою заступника начальника відділу дозвільних процедур Маклакової О.В. від 22.06.2017, відповідно до якої 22.06.2017 громадянка ОСОБА_10 звернулася до ЦНАП м. Харкова для отримання результату адміністративної послуги та отримала відмову у реєстрації місця проживання батька у зв'язку з тим, по нею було надано невірний пакет документів. Пояснення позивача щодо скарги заявника ОСОБА_10 від 21.06.2017, які на його думку, підтверджують її безпідставність та нав'язувальний характер, не підтверджені належними доказами, а тому до уваги судом не беруться.

- поясненнями позивача стосовно заяв громадян ОСОБА_11, ОСОБА_12 про некваліфіковане надання адміністративної послуги, дуже повільну обробку документів адміністратором ОСОБА_1

З викладеного вбачається, що усі зазначені факти свідчать про те, що зауваження до роботи ОСОБА_1 виникали регулярно, і безпосереднє керівництво позивача неодноразово вказувало на недоліки, виявлені протягом строку випробування у роботі позивача. Відсутність зауважень з боку суб'єктів звернення, на чому наполягав позивач, спростовується наведеними доказами.

Твердження позивача про те, що усі зауваження з приводу його роботи від керівництва є надуманими, а також те, що суттєвих недоліків при виконанні посадових обов'язків встановлено не було, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених у доповідних записках позивачем надано не було. Як і не надано доказів на підтвердження доводів позивача про те, що невиконання чи неналежне виконання позивачем службових обов'язків, про які йдеться в доповідних записках, було зумовлене об'єктивними причинами, чи про те, що висновки відповідача про невідповідність позивача займаній посаді сформовані без врахування усіх обставин справи і являються упередженими.

Крім того, чинним законодавством взагалі не передбачений обов'язок роботодавця документально фіксувати таку невідповідність. При розірванні трудового договору з позивачем під час випробувального строку відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 28 КЗпП України, а тому трудові права позивача порушено не було.

Питання про відповідність чи невідповідність працівника обумовленій роботі, оцінку його професійних та ділових якостей дає власник або уповноважений ним орган та не може вирішуватись судом.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29 березня 2018 року по справі № 381/4968/16-ц.

Отже, позивач отримав негативну оцінку за результатами випробування, що є підставою для розірвання трудового договору у розумінні ч. 2 ст. 28 КЗпП України.

Крім того, при прийнятті на роботу з випробуванням особливо важливим є факт ознайомлення працівника, що не витримав випробування, із трудовими обов'язками, для підтвердження невідповідності його роботі, що доручається або займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи факт ознайомлення ОСОБА_1 з посадовою інструкцією, з його трудовими обов'язками підтверджено його особистим підписом 21.04.2017 року (Т.1 а.с.100-103).

Враховуючи вищевикладене, наявність обставин неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків під час випробувального терміну доведена належними доказами, що, в свою чергу, свідчить про законність прийняття розпорядження Харківського міського голови від 06.07.2017 № 874/2к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади 07.07.2017 у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування згідно з п. 11 ст. 40 КЗпП України.

Посилання позивача на порушення порядку його звільнення колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

Згідно ст. 35 Закону України «Про державну службу» суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону (встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування). Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

За будь-яких обставин звільнення можливе тільки до закінчення строку випробування. Тобто і попередження, і звільнення працівника має відбутися в межах цього строку.

Як свідчать матеріали справи з попередженням позивач ознайомився 03.07.2017 року, про що свідчить його підпис, тобто в межах семиденного строку до закінчення випробувального строку та за три дні до звільнення.

Твердженням позивача щодо того, що строк випробування закінчується 10.07.2017 року, є помилковими, оскільки згідно статті 241-1 КЗпП України строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів справи вбачається, що випробувальний строк почав рахуватися з 11.04.2017 року, то його закінчення припадає саме на 11.07.2017 року.

Доводи позивача щодо недотримання стосовно нього ч. 7 ст. 35 Закону «Про державну службу», а саме не ознайомлення його з наказом про звільнення у строк випробування, що свідчить про те, що він вважається таким, що пройшов випробування, спростовуються тим, що з підставами його звільнення, а саме через встановлення невідповідності займаній посаді протягом строку випробування та з безпосереднім посиланням на розпорядження міського голови, його реквізити, тобто взагалі загальний зміст, він був ознайомлений 07.07.2017 року (Т.2 а.с.135-138), тобто до закінчення строку випробування.

Отже, з викладеного слідує, що відповідач при прийнятті рішення щодо звільнення позивача з посади діяв у відповідності з приписами ч.ч. 6, 7 ст. 35 Закону України «Про державну службу» щодо попередження позивача про звільнення не пізніш як за сім календарних днів та зазначення підстав невідповідності займаній посаді, тобто у спосіб, передбачений цим Законом, чим не порушив право позивача на державну службу.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1, щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Харківського міського голови № 874/2к від 06.07.2017 про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування згідно з п. 11 ст. 40 КЗпП України, поновлення на займаній посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованими, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає законним розпорядження Харківського міського голови від 06.07.2017 № 874/2к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади 07.07.2017 у зв'язку з встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування згідно з п. 11 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують..

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року по справі № 640/11921/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді (підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський

Повний текст постанови складено 09.04.2019 року