Справа № 200/1994/19-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р. Справа№200/1994/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: 83047, м. Донецьк, вул.. Паторжинського, 13, місто мешкання за довідкою ВПО: 85302, м. Покровськ, вул.. Маршала Москаленка, 142/49) до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул.. Центральна, буд. 13, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати Рішення Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.08.2018 р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058) без зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. працювала на Донецькій телеграфно-телефонній станції , та з 03.01.1996р. по 29.07.2005р. в Українсько-Американсько-Голландсько- Німецькому Закритому Акціонерному Товаристві «Утел» ;

- зобов'язати Відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( Інн. НОМЕР_1 )від 03.08.2018р. ( зареєстровану за №6291) про призначення їй пенсії згідно п.1 р.2 ст.114 розділу XIV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») Із зарахуванням до пільгового стажу роботи періодів з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. - на Донецькій телеграфно-телефонній станції, та з 03.01.1996р. по 29.07.2005р. - в Українсько- Американсько-Голландсько-Німецькому Закритому Акціонерному Товариств «Утел» .

- стягнути з Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 ( Інн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 768 (сімсот чотири) грн. 40 коп.

- розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до гл.10 КАС України

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/1994/19-а та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Вмотивовуючи свою позицію, позивач зазначила, що вона звернулась до відповідача із заявою за №6291)про призначення йому пенсії за віком згідно п.2 ч.2 ст.114 розділу XIV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначила, що з невідомих причин відповідачем не враховані, документи додані до заяви, а саме:

1. Довідка про підтвердження трудового стажу за період з27.07.1983р. по 30.12.19995р. 1414100/02-846 від 19.12.16р.;

2. Довідка №1414100/02-344 від 19.12.16р. ;

3. Наказ №101 від27.09.93р. про атестацію робочих міст з додатком №1 ;

4. Довідка про підтвердження трудового стажу за період з 01.01.1997р. по 29.07.1997р. 1414100/02-345 від 19.12.16р.;

5. Довідка про заробітну плату №147300/6-1293 від 20.12.2016р.;

6. Витяг з Наказу №3-5-11/1-70 від 20.12.96р. про атестацію робочих міст ;

7. Перелік професій Утел з несприятливими умовами праці;

8. Наказ № 1-2-09/1-20 від 18.08.2000р. про результати атестації;

9. Перелік робочих міст із шкідливими умовами праці затверджений наказом від 18.08.2000р.;

10. Довідка №32-4-25/67 від 29.07.2005р.

Відповідачем 03.08.2018 року було винесене рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2 10 років.

Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /арк. справи 5-9/.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на позовну заяву від 02.04.2019 року зазначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Зазначив, що ОСОБА_1 претендує на призначення пенсії за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XІV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням стажу наступних періодів роботи:

- з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. на Донецькій телеграфно - телефонній станції;

- з 01.01.1997р. по 29.07.2005р. в Українсько-Американсько-Голландсько-Німецькому Закритому Акціонерному Товаристві «Утел»

Відповідно до наданих документів позивачу до страхового стажу зараховано 32 роки 04 місяців 25 днів, в тому числі стаж пільгової роботи за Списком № 2 06 років 06 місяців 29 днів.

До пільгового стажу не зараховано наступні періоди роботи: Д з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. на Донецькій телеграфно-телефонній станції та з 01.01.1997р. по 31.12.1998р. в Українсько-Американсько-Голандсько-Німецькому закритому акціонерному Товаристві «Утел», так як не надано довідки підтверджуючі пільговий характер роботи. Відповідно до довідки з ППВП періоди роботи з 01.01.1999 р. по 31.12.2003 р, та з 01.01.2004 р. по 29.07.2005 р. зараховано за Списком № 2.

Також, відповідачем зазначено, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство з наданням уточнюючої довідки. Довідку видає підприємство або його правонаступник в разі ліквідації підприємства.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1, громадянка України ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є субєктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 03.08.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою № 6291 «Про призначення пенсії за віком, згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи:

1)заява про призначення пенсії від 27.07.2018 № 6291:

2)копія трудової книжки серія БТ-І № 8756387 від 02.08.1983р.:

3)копія довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи № 26647 від 27.07.2018;

4)копію паспорту;

5 ) копія картки фізичної особи - платника податків;

6) Копія свідоцтва про укладення шлюбу V-НО № 338157 від 23.07.1988 р.

7 ) Копія диплому В № 371089 від 25.07.1983р.

При розгляді заяви були взяті до уваги такі документи:

1)індивідуальні відомості про застраховане особу за період 01.01. 1999 року по 31.01.2015 року;

2)особиста заява від 27.07.2018;

3)ОСОБА_2 державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань /арк. справи 18-19/.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з наданими документами та на підставі ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу зараховано 32 роки 04 місяці 25 днів, в т.ч. до пільгового стажу за списком №2 - 06 років 06 місяців 29 днів. До пільгового стажу за списком №2 не враховано період роботи з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. на Донецькій телеграфно-телефонній станції та з 01.01.1997р. по 31.12.1998р. в Українсько-Американсько-Голандсько-Німецькому закритому акціонерному Товаристві «Утел», так як заявником не надані довідки підтверджуючі пільговий характер роботи.

За таких обставин пенсійним фондом прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2 - 10 років .

Право на пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 набуде за наявності необхідного пільгового стажу 10 років, або при досягненні - річного віку.

Судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії БТ-І № 7516583) встановлено, що ОСОБА_1 працювала зокрема:

- з 27.07.1983 р. по 30.12.1995 р. телефоністом третього класу

комутаторного цеху на Донецькій телеграфно-телефонній станції,

-з 01.01.1997 р. по 27.05.2005 р. телефоністом міжміського телефонного зв'язку 1 класу в Українсько-Американсько-Голандсько-Німецькому закритому акціонерному Товаристві «Утел» / арк. справи 13-17/.

Однак, відповідачем не прийнято до розгляду цих доказів та 03 серпня 2018 року пенсійним органом прийнято рішення «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1

Крім того, в рішенні «Про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 зазначено наступне.

Згідно п. 3 Наказу №383 при визначені права на пенсію та віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи на відповідних посадах.

Згідно п. 10 Наказу № 383 для підтвердження стажу роботи т. шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належними записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та довідку уточнюючу пільговий характер роботи.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію чи посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, в які включається цей період роботи, первині документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Тобто період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство з наданням уточнюючої довідки. Довідку видає підприємство або його правонаступник в разі ліквідації підприємства.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до постанови КМУ від 07.11.2014 № 595 та розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 на непідконтрольній українській владі території органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному) обсязі свої повноваження.

Крім того, Законом України « Про забезпечення прав і свобод громадян га правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 05.04.2014 ,№ 1207-VІІ визначено особливість діяльності державних органів органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закон) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом /арк. справи 18-19/.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування відповідачем для призначення пільгової пенсії довідок, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно частини першої зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

- Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, №1414100/02-344 від 19.12.16р.

якою підтверджено період роботи з 27.07.1983р. по 30.12.1995р., за професією телефоніст міжміського телефонного зв'язку, що передбачено Списком № 2;

- Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, №1414100/02-846 від 19.12.16р.

якою підтверджено період роботи з 03.01.1996 р. по 29.07.2005 р.,

- Наказ №101 від 27.09.93р. про атестацію робочих міст з додатком №1 відповідно до якого професія телефоніст має право на пільгове пенсійне забезпечення;

- Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, №1414100/02-345 від 19.12.16р.

якою підтверджено період роботи з 01.01.1997р. по 29.07.1997р., на посаді телефоніста міжміського телефонного зв'язку 1 класу, що підтверджує право не пенсію за Списком №2;

- Довідка про заробіток для обчислення пенсії №147300/6-1293 від 20.12.2016р.;

- ОСОБА_2 з Наказу №3-5-11/1-70 від 20.12.96р. про атестацію робочих міст ;

- Перелік професій Утел з несприятливими умовами праці, де зазначено професію телефоніст міжміського телефонного зв'язку;

- Наказ № 1-2-09/1-20 від 18.08.2000р. про результати атестації;

- Перелік робочих міст із шкідливими умовами праці затверджений наказом від 18.08.2000р.;

- Довідка №32-4-25/67 від 29.07.2005р. уточнююча особливих характер праці або умови праці, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджує період роботи з 03.01.1996 р. по 29.07.2005 р. /арк. справи 20-30/.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв'язку з наданням зазначених довідок підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Окрім іншого, суд зазначає, що відмова відповідача прийняти до розгляду Довідки про підтвердження наявного Трудового стажу для призначення пенсії з тих підстав, що довідка видана на території не контрольованій українською владою, не ґрунтується на діючому законодавстві. Неможливість відповідача здійснити перевірки відомостей в них, законодавством не визначена як підстава для того, щоб вважати їх нікчемними.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv. Turkey», «Cyprusv. Turkey»), проти Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv/the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Othersv. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом з цим, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком, відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів, є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про скасування цього рішення обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов'язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналізуючи вищевказане, суд доходить висновків, що позивач при звернення до пенсійного органу с заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: 83047, м. Донецьк, вул.. Паторжинського, 13, місто мешкання за довідкою ВПО: 85302, м. Покровськ, вул.. Маршала Москаленка, 142/49) до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул.. Центральна, буд. 13, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати Рішення Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) від 03.08.2018 р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст. 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» без зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. на Донецькій телеграфно-телефонній станції , та з 03.01.1996р. по 29.07.2005р. в Українсько-Американсько-Голландсько- Німецькому Закритому Акціонерному Товаристві «Утел».

Зобов'язати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул.. Центральна, буд. 13, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: 83047, м. Донецьк, вул.. Паторжинського, 13, місто мешкання за довідкою ВПО: 85302, м. Покровськ, вул.. Маршала Москаленка, 142/49) від 03.08.2018р. №6291 про призначення їй пенсії згідно п.1 р.2 ст.114 розділу XIV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») із зарахуванням до пільгового стажу роботи періодів з 27.07.1983р. по 30.12.1995р. - на Донецькій телеграфно-телефонній станції, та з 03.01.1996р. по 29.07.2005р. - в Українсько-Американсько-Голландсько-Німецькому Закритому Акціонерному Товаристві «Утел» .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул.. Центральна, буд. 13, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: 83047, м. Донецьк, вул.. Паторжинського, 13, місто мешкання за довідкою ВПО: 85302, м. Покровськ, вул.. Маршала Москаленка, 142/49) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку в письмовому провадженні та підписано 11 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування ОСОБА_2 судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.