Справа № 160/801/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2019 року Справа № 160/801/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про про стягнення податкового боргу, -
25.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з позовом до Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» (далі ДП «Кривбасшахтозакриття», позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог за заявою від 20.03.2019 року, просить суд:
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за ДП «Кривбасшахтозакриття» рахується податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у загальному розмірі 1599908,56 грн., що утворився внаслідок несплати узгоджених сум грошового зобовязання, самостійно визначених платником податків у поданих податкових деклараціях за період з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року.
Однак, на момент звернення до суду з цим позовом, податковий борг зі сплати земельного податку з юридичних осіб не сплачений відповідачем у добровільному порядку, тому, податковий орган звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення вказаної суми податкового боргу в судовому порядку.
Ухвалою суду від 29.01.2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також, відповідачу був встановлений строк, для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповіді на відзив, відповідно.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю, пояснив обставини справи таким чином, як про це зазначено в уточненій позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив на позов та письмові пояснення щодо суті позовних вимог, разом з клопотанням про розгляд справи без його участі.
Так, за поясненнями відповідача, ДП «Кривбасшахтозакриття» є юридичною особою, заснованою на державній власності та не спрямованому на отримання прибутку, внаслідок чого, є некомерційною юридичною особою. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання, тому, основними джерелами фінансування, є кошти Державного бюджету України та обласного бюджету.
При цьому, податковий борг у розмірі 1428437,25 грн. виник внаслідок відсутності впродовж 2015 2018 років фінансування ДП «Кривбасшахтозакриття», як з обласного, так і з державного бюджетів. Це призвело до несвоєчасного виконання грошових зобовязань перед бюджетом, тому, податковий борг з податку на землю за період з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року, не сплачений ДП «Кривбасшахтозакриття».
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, проте, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі.
Згідно з поясненнями третьої особи від 21.02.2019 року вх. № 1285/19-ел, що надійшли до суду до подачі позивачем уточненого позовної заяви, відповідач має податковий борг у розмірі 1599908,56 грн. Сума новоствореного податкового боргу виникла за період з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року та становить 869981,90 грн., відповідно до поданих підприємством податкових декларацій за період жовтень 2017 року березень 2018 року від 02.02.2019 року, від 19.02.2019 року, та 729020,46 грн., відповідно до поданих підприємством податкових декларацій за період жовтень 2017 року березень 2018 року від 02.02.2019 року та від 16.02.2019 року. Також, відповідачу була нарахована пеня у розмірі 906,20 грн., відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України. З урахуванням цього, сукупний розмір податкового боргу відповідача зі сплати земельного податку з юридичних осіб складає 1599908,56 грн.
Суд, заслухавши доводи представника позивача, безпосередньо дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, прийшов до наступних висновків.
У період з 30.11.2017 року по 30.04.2018 року, відповідач подав податкові декларації з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) за період жовтень 2017 року березень 2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 02.02.2017 року, № НОМЕР_3 від 16.02.2017 року, № НОМЕР_4 від 19.02.2017 року з самостійно нарахованими сумами грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб. Проте, не сплатив їх своєчасно та в добровільному порядку, чого не заперечував та підтвердив у своїх письмових поясненнях щодо суті уточнених позовних вимог.
З огляду на це, на підставі ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня у розмірі 906,20 грн. на податковий розрахунок земельного податку № НОМЕР_2 від 02.02.2017 року.
З урахуванням викладеного, а також того, що податковий борг за минулі звітні періоди відповідачем не сплачувались належним чином, станом на момент розгляду справи, відповідач має сукупний новостворений податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у загальному розмірі 1428437,25 грн.
Відтак, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до п. 287.1, п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою, плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Відповідно до пп. 14.1.147, пп. 14.1.72, пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю це обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також, постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі, на умовах оренди.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Також, відповідно до пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року, подають контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта/обєктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. б) пп. 266.10.1, пп. 266.10.2, пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове зобовязання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом, за несвоєчасну сплату податкового зобовязання.
Податкове зобовязання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 129.1, п. 129.2, п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається:
- при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом, (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
- при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання, (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
- при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі, у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок, відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування, відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.
У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження, пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.
Нарахування пені закінчується:
- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;
- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків;
- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);
- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
У разі часткового погашення податкового боргу, сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається (вручається), також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Станом на час розгляду справи, відповідач не сплатив узгоджену суму грошового зобовязання, відповідних доказів щодо сплати податкового боргу до суду не надано, отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов повністю.
Також, суд додатково розяснює, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складений 29.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_1