Справа № 9901/97/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2019 року

Київ

справа №9901/97/19

адміністративне провадження №П/9901/97/19

Верховний Cуд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Ханової Р.Ф.,

суддів Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

при секретарі судового засідання Статілко Ю.С.

за участю сторін, їх представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Гунченко О.А. за довіреністю від 22 січня 2019 року № 19-398/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

І. ПРОЦЕДУРА І АРГУМЕНТИ СТОРІН У СПРАВІ

21 лютого 2019 року у Верховному Суді зареєстровано адміністративний позов ОСОБА_2 (далі - позивач у справі) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, відповідач у справі), в якому заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 13 лютого 2019 року №213/вс-19 про припинення участі ОСОБА_2 у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеному Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 02 серпня 2018 року.

Позов обґрунтовує тим, що спірне рішення відповідача є протиправним, оскільки порушує права позивача на участь у конкурсі.

Зазначає, що підставою припинення його участі у конкурсі стала та обставина, що він притягався до дисциплінарної відповідальності та має непогашене дисциплінарне стягнення. Позивач не погоджується з вказаними висновками Комісії, оскільки вважає, що строк погашення застосованого дисциплінарного стягнення закінчився 07 червня 2018 року і протягом цього строку відносно нього не порушено жодного дисциплінарного провадження. Таким чином, на день оголошення конкурсу на зайняття 78 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду (02 серпня 2018 року), а також на день проведення співбесіди (13 лютого 2019 року) позивач вважає себе таким, що не має дисциплінарних стягнень.

Правовими підставами позовних вимог визначено положення статей 109, 110 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, статті 50, 51 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд позовної заяви без його участі.

11 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження у справі № 9901/97/19 після усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі цього ж суду від 22 лютого 2019 року, справу призначено до розгляду в судовому засіданні о 12:00 год. 08 квітня 2019 року.

22 березня 2019 року до Верховного суду надійшло клопотання позивача про розгляд позовної заяви без його участі у зв'язку з зайнятістю на роботі.

28 березня 2019 року у Верховному Суді зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому представник Комісії просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що оскаржуване рішення Комісії прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це визначено частиною другою статті 19 Конституції України, з дотриманням процедури та передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв для його прийняття, а відтак відсутні правові підстави для його скасування.

Доводить, що твердження позивача про відсутність у нього непогашеного дисциплінарного стягнення на день проведення співбесіди в межах процедури конкурсу вказує на суб'єктивне тлумачення останнім норм Закону щодо строку погашення дисциплінарного стягнення на свій розсуд, що свідчить про незгоду позивача саме з нормами чинного законодавства, а не з діями та рішеннями Комісії як такими, що не може бути підставою для скасування ухваленого Комісією рішення стосовно позивача.

У судове засідання 08 квітня 2019 року позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без його участі та прийняв рішення розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 08 квітня 2019 року представник відповідача підтримав свої доводи та аргументи, висловлені в заявах по суті справи.

ІІ. ВСТАНОВЛЕНІ У СПРАВІ ОБСТАВИНИ

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи позовної заяви, встановив наступне.

22 вересня 2005 року Указом Президента України №1308/2005 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Сніжнянського міського суду Донецької області.

09 вересня 2010 року постановою Верховної Ради України №2512-VІ позивача обрано суддею цього ж суду безстроково.

14 лютого 2015 року Указом Президента України №82/2015 ОСОБА_2 переведено на посаду судді Галицького районного суду м. Львова.

30 вересня 2016 року набрали чинності Закони України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та від 02 червня 2016 року №1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон від 02 червня 2016 року №1402).

02 серпня 2018 року рішенням Комісії №185/3п-18 оголошено конкурс на зайняття 78 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, в тому числі у Касаційному кримінальному суді - 13 посад.

20 серпня 2018 року позивач звернувся до Комісії із заявою про допуск його до участі в конкурсі на зайняття вакантної посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду та проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді як особа, яка відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 38 Закону від 02 червня 2016 року №1402, тобто має стаж роботи на посаді судді не менше десяти років.

18 жовтня 2018 року рішенням Комісії №231/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання та іспит під час процедури кваліфікаційного оцінювання в межах оголошеного Комісією 02 серпня 2018 року конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

29 грудня 2018 року Комісія рішенням №330/зп-18 затвердила результати складеного іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Цим же рішенням ОСОБА_2 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» в межах оголошеного 02 серпня 2018 року конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

11 січня 2019 року на офіційному сайті Комісії оприлюднено графік співбесід із кандидатами на посади суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Співбесіда з позивачем призначена на 13 лютого 2019 року.

13 лютого 2019 року рішенням Комісії № 213/вс-19 припинено участь ОСОБА_2 у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеному Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 02 серпня 2018 року.

Спірне Рішення мотивоване тим, що оскільки позивач має непогашене дисциплінарне стягнення, тому не може брати участі в конкурсі на зайняття посади в іншому суді, що узгоджується з нормами частини сьомої статті 109 Закону від 02 червня 2016 року №1402.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА І ОЦІНКА СУДУ

Як вбачається зі місту позовної заяви, спір у справі виник з приводу правомірності винесення спірного рішення відповідача у процедурі кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. На думку позивача, спірне рішення є протиправним, оскільки порушує його права на участь у конкурсі.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Критерії відповідності рішення суб`єкта владних повноважень законодавчим вимогам встановлені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статус Комісії як державного органу суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України, її повноваження і порядок ухвалення рішень регулюються главою 3 розділу V, розділом IV і главою 1 розділу V Закону від 02 червня 2016 року №1402 у редакції чинній з 30 вересня 2016 року.

Відповідно до частини другої Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 основними засадами діяльності Комісії є: верховенство права, законність, публічність, політична нейтральність, рівність прав учасників засідань, колегіальність ухвалення рішень, незалежність та неупередженість, об'єктивність, повне з'ясування обставин, обов'язковість рішень Комісії, право на оскарження рішень Комісії у передбачених Законом випадках.

Статтею 79 Закону від 02 червня 2016 року №1402 визначено, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів Верховного Суду у відповідних касаційних судах проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу.

02 листопада 2016 року на виконання вимог частини другої статті 79 Закону від 02 червня 2016 року №1402 рішенням Комісії № 141/зп-16 затверджено Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді (далі - Положення про проведення конкурсу).

Згідно з пунктом 4.1 Розділу IV Положення про проведення конкурсу на підставі поданих кандидатом документів член Комісії - доповідач здійснює перевірку: 1) відповідності осіб, які звернулися для участі в конкурсі, вимогам до кандидатів на посаду судді, встановлених Конституцією України та Законом; 2) дотримання кандидатом встановлених умовами конкурсу строку та процедури звернення для участі в конкурсі; 3) поданих документів на відповідність переліку та вимогам до їх оформлення.

Пунктом 4.6 Розділу IV Положення про проведення конкурсу визначено, що за результатами проведеної перевірки членом Комісії - доповідачем на найближчому засіданні палати або колегії відповідно до повноважень, визначених Комісією при оголошенні конкурсу, ухвалюється рішення про допуск до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі.

На посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 Закону від 02 червня 2016 року №1402.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 38 Закону від 02 червня 2016 року №1402 суддею Верховного Суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із таких вимог: 1) має стаж роботи на посаді судді не менше десяти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше десять років; 3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років.

Комісія на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді, зокрема, Верховного Суду та формує його досьє.

Як встановлено під час розгляду цієї справи, 20 серпня 2018 року позивач звернувся до Комісії із заявою про допуск його до участі в конкурсі на зайняття вакантної посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду та проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді як особа, яка відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 38 Закону від 02 червня 2016 року №1402, тобто має стаж роботи на посаді судді не менше десяти років.

За змістом частин першої, другої статті 83 Закону від 02 червня 2016 року №1402 кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, його критеріями є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

На виконання частини п'ятої статті 83 Закону від 02 червня 2016 року №1402 рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року №143/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення про кваліфікаційне оцінювання).

Згідно з частиною першою статті 85 Закону від 02 червня 2016 року № 1402 кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Під час дослідження досьє ОСОБА_2 Комісією встановлено, що рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07 грудня 2017 року № 3942/1дп/15-17 суддю ОСОБА_2. притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді суворої догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців.

Закон України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» визначає процедуру та порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів (далі - Закон від 21 грудня 2016 року №1798-VIII).

Стаття 49 Закону від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII визначає порядок розгляду дисциплінарної справи, який завершується ухваленням відповідного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

Згідно з частинами першою, третьою і четвертою статті 51 Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення. Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя. Подання скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді зупиняє застосування дисциплінарного стягнення.

15 березня 2018 року за результатами розгляду поданої позивачем скарги Вища рада правосуддя рішенням №795/0/15-18 залишила без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07 грудня 2017 року №3942/1дп/15-17.

У період часу з 07 грудня 2017 року до 15 березня 2018 року дисциплінарне стягнення у виді суворої догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців до позивача застосовано не було, оскільки його застосування було зупинено відповідно до вимог статті 51 Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII.

14 червня 2018 року постановою Великої Палати Верховного Суду скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 15 березня 2018 року № 795/0/15-18.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно. Повторний розгляд справи здійснюється Вищою радою правосуддя у пленарному складі у порядку, визначеному статтею 49 цього Закону.

Аналогічне правило закріплено у частині восьмій статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у випадку скасування Великою Палатою Верховного Суду рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно.

На виконання вимог частини третьої статті 52 Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII та частини восьмої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України відповідну дисциплінарну справу розглянуто повторно Вищою радою правосуддя.

01 листопада 2018 року рішенням Вищої ради правосуддя №3330/0/15-18 змінено рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07 грудня 2017 року №3942/1дп/15-17, до судді ОСОБА_2. застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження.

Зазначене рішення оскаржено до Великої Палати Верховного Суду. Станом на день проведення співбесіди 13 лютого 2019 року остаточне рішення не ухвалено.

Згідно з частиною третьою статті 35 Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII оскарження рішення Вищої ради правосуддя не зупиняє його виконання, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до статті 109 Закону від 02 червня 2016 року №1402 суддя, який має непогашене дисциплінарне стягнення, не може брати участі в конкурсі на зайняття посади в іншому суді.

Суд визнає, що оскільки позивач має непогашене дисциплінарне стягнення у виді попередження, тому не може брати участі в конкурсі на зайняття посади в іншому суді, що узгоджується з нормами частини сьомої статті 109 Закону від 02 червня 2016 року №1402.

Доводи позивача, що строк погашення застосованого до нього дисциплінарного стягнення закінчився 07 червня 2018 року і протягом цього строку відносно нього не порушено жодного дисциплінарного провадження, а тому він вважає себе таким, що не має дисциплінарних стягнень, є необґрунтованими.

Відповідно до статті 110 Закону від 02 червня 2016 року №1402 суддя вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, зокрема, якщо протягом шести місяців з дня ухвалення рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді попередження його не буде піддано новому дисциплінарному стягненню та підстава для нового стягнення не матиме місця протягом вказаного строку; протягом вісімнадцяти місяців з дня ухвалення рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани його не буде піддано новому дисциплінарному стягненню та підстава для нового стягнення не матиме місця протягом вказаного строку.

Позивач доводить, що попередження, догана та сувора догана - це заходи морально-психологічного впливу, що містять негативну оцінку конкретних дій працівника і виконують оцінювальний, попереджувальний та мотиваційний вплив на нього. Враховуючи немайнову суть вказаних видів дисциплінарних стягнень, їх виконання здійснюється в момент оголошення працівнику про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Отже, їх застосування апріорі не може бути зупинено.

Крім того, доводи Комісії, що строк погашення зміненого дисциплінарного стягнення розпочався з 01 листопада 2018 року, тобто з дня зміни раніше застосованого стягнення на менш суворе, позивач вважає помилковим, так як дата початку перебігу негативних наслідків дисциплінарного стягнення не змінилася, змінився лише вид стягнення.

Позивач доводить, що діюче законодавство не передбачає будь-якої можливості переривання строку погашення дисциплінарного стягнення або зупинення цього строку. Ні оскарження рішення, ні його зміна не можуть вплинути на цей строк. Стаття 110 Закону від 02 червня 2016 року №1402 пов'язує початок строку погашення стягнення з днем ухвалення рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Вважає, що днем ухвалення рішення про накладення дисциплінарного стягнення є саме 07 грудня 2017 року, тобто день первісного ухвалення рішення Першою Дисциплінарною палатою. День, коли це рішення змінено в бік пом'якшення, а саме 01 листопада 2018 року - не є днем початку перебігу строку погашення стягнення в розумінні статті 110 Закону від 02 червня 2016 року №1402, тому строк погашення застосованого дисциплінарного стягнення закінчився 07 червня 2018 року.

Суд визнає, що такі доводи позивача свідчать про суб'єктивне тлумачення ним норм закону щодо строку погашення дисциплінарного стягнення на свій розсуд та вказує на незгоду позивача саме з нормами чинного законодавства.

Щодо твердження позивача про відсутність у нього дисциплінарного стягнення станом на 02 серпня 2018 року, день оголошення конкурсу на зайняття 78 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, відповідач зазначає, що у Комісії були відсутні правові підстави для ухвалення рішення про відмову у допуску до окремих етапів кваліфікаційного оцінювання у межах зазначеного конкурсу, оскільки процедура оскарження рішення про накладення дисциплінарного стягнення щодо позивача не була завершена.

Судом встановлено, що до позивача не застосовувалося накладене дисциплінарне стягнення у виді суворої догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців, накладене рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07 грудня 2017 року №3942/1дп/15-17, оскільки воно було зупинено відповідно до вимог статті 51 Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII.

01 листопада 2018 року до позивача застосовано змінене стягнення у виді попередження, шестимісячний строк погашення якого з урахуванням його оскарження та за відсутності результатів цього оскарження не сплинув.

Рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді попередження оскаржено до Великої Палати Верховного Суду, однак станом на день проведення співбесіди 13 лютого 2019 року остаточне рішення Судом не ухвалено, що свідчить про наявність у позивача непогашеного дисциплінарного стягнення.

Відтак, позивач має непогашене дисциплінарне стягнення у виді попередження, тому не може брати участі в конкурсі на зайняття посади в іншому суді, що узгоджується з нормами частини сьомої статті 109 Закону від 02 червня 2016 року №1402, приписи якої носять імперативний характер та в силу прямої дії цієї норми виключає участь позивача в конкурсі.

Виходячи з наведеного, твердження позивача про відсутність у нього непогашеного дисциплінарного стягнення на день проведення співбесіди в межах процедури конкурсу не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджує протиправність дій Комісії щодо ухваленого нею рішення стосовно припинення участі позивача у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, спірне рішення Комісії прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Порушень Закону від 02 червня 2016 року №1402, вимог Положення про кваліфікаційне оцінювання чи Положення про проведення конкурсу під час прийняття Комісією спірного Рішення Судом не встановлено.

За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 22, 194, 241, 243, 246, 266, 295 Кодексу адміністративного

судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення від 13 лютого 2019 року № 213/вс-19 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Рішення складене та підписане 08 квітня 2019 року.

Головуючий: Р.Ф.Ханова

Судді: Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна