Справа № 334/9288/18(2-а/334/65/19)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 334/9288/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року (головуючий суддя Баруліна Т.Є.)

у справі № 334/9288/18

за заявою ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Національної поліції України

про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Національної поліції України,в якому просив скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ЕАВ №748586 від 23.11.2018 за закрити справу про адміністративне правопорушення. Поновити строк на звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 адміністративний позов повернуто.

Не погодившись в ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач зазначає, що звертаючись до суду з адміністративним позовом, заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду з тих підстав, що з метою досудового врегулювання спору звертався зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення до вищестоящого органу. Отримавши відповідь на свою скаргу про відмову в її задоволенні, позивач одразу подав адміністративний позов про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 12.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом про оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ЕАВ №748586 від 23.11.2018.

Ухвалою Ленінського районного. суду Запорізької області від 18.12.2018 адміністративний позов залишено без руху з підстав пропуску строку на звернення до суду із позовом. Надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків і запропоновано подати заяву із зазначенням поважних підстав для поновлення строку звернення до суду.

27.12.2018 позивачем подано до суду уточнений адміністративний позов, який обґрунтовано тим, що позивач, будучі незгодним із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся з заявою щодо законності постанови до Департаменту патрульної поліції УПП в Запорізькій області, що вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено десятиденний строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання постанови, при цьому в клопотання про поновлення строку позивачем не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку.

З огляду на фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законодавцем визначено спеціальний 10-денний строк для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня вручення такої постанови.

При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для повернення адміністративного позову, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

В уточненому позові від 27.12.2018 та в апеляційній скарзі позивач наголошує, що строк на звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі він пропустив у зв'язку з тим, що намагався вирішити спір, подавши скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення до вищестоящого органу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Використання одного з видів альтернативного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не позбавляє особу права на використання й іншого визначеного законом способу оскарження.

Тобто на законодавчому рівні не передбачено можливості досудового порядку вирішення визначеного позивачем спору, що виключає можливість застосування ч.4 ст.122 КАС України.

Втім, звернувшись до Департаменту патрульної поліції УПП в Запорізькій області зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення, позивач скористався правом на адміністративне оскарження постанови, при цьому не втративши права на відповідне судове оскарження.

В даному випадку, отримавши рішення про відмову в задоволенні скарги 07.12.2018, позивач 12.12.2018 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи із змісту ст.123 КАС України, якою встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, позовна заява повертається у разі, якщо особою не подано у встановлений строк заяву про поновлення пропущеного строку або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Отже, на суд покладений обов'язок всебічно дослідити позовні матеріали на предмет своєчасного звернення особи до суду з відповідним позовом, у т. ч. на предмет наявності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними у разі виявлення факту його пропущення.

Таким чином, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

В той же час, згідно із висновками, викладеними у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В даному випадку судом встановлено, що пред'явленню позову до суду передувало звернення позивача до відповідного органу, наділеного повноваженнями розгляду скарг на постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги визначений позивачем спір, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції, що наведені позивачем обставини не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Суд першої інстанції вказаних обставин та наведених норм процесуального права фактично не врахував, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідно до ст.320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду Запорізької області від 10 січня 2019 року у справі № 334/9288/18 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко