Справа № 2040/6146/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.Справа № 2040/6146/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.11.19 року по справі № 2040/6146/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просив суд:

- стягнути з ФОП ОСОБА_1 6081,50 грн. податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов'язку з оплати рішень контролюючого органу та самостійно задекларованих платежів. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом позасудові заходи стягнення не призвели до погашення суми боргу, а відтак, спірна заборгованість підлягає погашенню в судовому порядку. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем, Головним управління Державної фіскальної служби у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ГУ ДФС в Харківській області задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує, що надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку або повернення платнику податків, в порядку, передбаченому п. 177.5.3 ПК України.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1.

Головним управлінням ДФС у Харківській області заявлена вимога про стягнення коштів ґрунтується на податкових повідомленнях-рішеннях № від 18.08.2016 про нарахування штрафу в розмірі 2100,00 грн., № від 24.11.2016 про нарахування штрафу в розмірі 1529,00 грн., №001302008 від 24.11.2016 р. про нарахування штрафу в розмірі 15,90 грн., № від 12.01.2017 про нарахування штрафу в розмірі 2040,00 грн.

Окрім того, до складу заявленої до стягнення суми коштів контролюючий орган включив вимогу про стягнення 396,60 грн. податку на доходи з фізичних осіб за податкової декларацією про майновий стан і доходи № від 03.02.2015.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх доказів правомірності заявленого до стягнення податкового боргу.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України.

За приписами пп. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.

За змістом п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій (митній) декларації, а у випадках, передбачених п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, обов'язок визначення суми грошових зобов'язань платника податків покладено на контролюючий орган, який згідно зі ст. 58 Податкового кодексу України реалізує такі повноваження шляхом надсилання платнику податків податкового повідомлення - рішення. Строки сплати сум податкового зобов'язання встановлені ст. 57 Податкового кодексу України та складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку для подання податкової декларації, визначеного п. 49.18 ст. 48 Податкового кодексу України, або протягом такого ж строку за днем отримання податкового повідомлення - рішення, а у випадку оскарження - за днем узгодження.

Колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення № від 18.08.2016 про нарахування штрафу в розмірі 2100,00 грн., № від 24.11.2016 про нарахування штрафу в розмірі 1529,00 грн., №001302008 від 24.11.2016 про нарахування штрафу в розмірі 15,90 грн., № від 12.01.2017 про нарахування штрафу в розмірі 2040,00 грн. в судовому порядку не оскаржені.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що відсутність доходу відповідача за 2015 рік зумовлює і відсутність обов'язку оплачувати авансові внески з неіснуючої у дійсності бази оподаткування, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України - фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені Податковим кодексом України для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Порядок нарахування та сплати авансових платежів передбачено п. 177.5.1 Податкового кодексу України, а саме - авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співвставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

У разі зменшення суми отриманого доходу за попередній календарний квартал поточного року більше, ніж на 20 відсотків у порівнянні з розрахунковою очікуваною сумою доходу на такий квартал, платник податку має право зменшити суму авансового платежу, що підлягає сплаті у наступний строк, встановлений пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, пропорційно зменшенню суми зазначеного доходу. Для такого зменшення суми авансового платежу фізичною особою-підприємцем до настання строку сплати такого авансового платежу до контролюючого органу подається заява у довільній формі, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу та коротке пояснення обставин, що призвели до зменшення отриманого доходу.

Відповідно до п. 177.5.3 Податкового кодексу України - остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за світний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Надмірно сплачені суми податку підлягають зарахуванню в рахунок майбутній платежів з цього податку або повернення платнику податків в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 був зобов'язаний протягом 2015 року сплачувати авансові внески з податку на доходи з фізичних осіб, а за підсумками такої діяльності подати у 2016 році декларацію за 2015 рік у якій провести остаточний розрахунок, та у випадку подання заяви, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу повернути сплачені кошти в якості переплати.

Однак, відповідач заяви про зменшення сум авансового платежу до контролюючого органу не подавав, а відтак зобов'язання зі сплати 396,60 грн. авансових внесків з податку на доходи з фізичних осіб є узгодженим грошовим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи справи встановлено, що відносно ФОП ОСОБА_1 07.08.2015 контролюючим органом - Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області було складено податкову вимогу №37-11.

Відповідно до Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 встановлено порядок відкликання податкових вимог. а саме податкова вимога вважається відкликаною, якщо у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі; з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги; з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі.

ФОП ОСОБА_1 до суду першої та апеляційної інстанцій не надано доказів щодо повної або часткової сплати грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб чи доказів щодо скасування обов'язку з їх сплати в судовому порядку.

Колегією суддів встановлено, що відповідні обставини не були досліджені судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог Головного управління ДФС України в Харківській області.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню та прийняттям в нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі № 2040/6146/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути до бюджету України з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, податкова адреса АДРЕСА_1) суму податкового боргу в загальному розмірі 6081 (шість тисяч вісімдесят одну) гривню 50 коп. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 12.04.2019 року