Справа № 420/840/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/840/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник відповідача - Козеровська А.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65481, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протирпвною та скасування вимоги від 14.11.2018 року № Ф-5724-54, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65481, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправною та скасування вимоги від 14.11.2018 року № Ф-5724-54, зобов'язання вчинити певні дії.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову, зазначено, що контролюючим органом неправомірно застосовано імперативні норми, а саме не в строки винесено вимогу, не в строки її направлено платнику податків, а також після збільшення недоїмки за перший квартал 2018р. (термін сплати до 20 квітня 2018 року) контролюючий орган повинен був сповістити про це платника податків, що не було зроблено. Тобто контролюючим органом протиправно було зроблено певні дії, які в майбутньому призведуть до збільшення розміру штрафних санкцій та пені.

Також зазначає, що відразу після отримання вимоги №Ф-5724-54 від 14.11.2018 року, яка була отримана 04.02.2019р., Позивачем було подано заяву про припинення підприємницької діяльності.

07.03.2019 року, представником Відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову відповідач зазначає, що відповідно до інтегрованої картки платника податків за період з 09.02.2018 по 31.10.2018 року за платником податку рахувався податковий борг, тому, посилаючись на дані інтегрованої картки платника податку та на положення Податкового кодексу України, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 27-29).

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзив та заперечень на пояснення 3-ї особи.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

ОСОБА_3, з 14.06.2000 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

04.02.2019 року отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки), згідно з якою позивачу станом на 14.11.2018 нараховано до сплати заборгованість (недоїмку) з ЄСВ у розмірі 15819,54 грн.

Вимогу Головним управлінням ДФС в Одеської області №Ф-5724-54 було винесено 14.11.2018 року та направлено платнику податків 30.01.2019 року, яка була отримана 04.02.2019 р.

05.02.2019 р. після отримання вимоги №Ф-5724-54 від 14.11.2018 року, Позивачем було подано заяву про припинення підприємницької діяльності.

Джерела права й акти їх застосування.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу статті 15 Податкового кодексу України, відповідач є платником податків і зборів.

Податковий кодекс України, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п. 16.1.3., 16.1.4. п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Крім того, пунктом 36.5. ст.36 ПК України, встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'яз кове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011 року зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464), визначаються правові та організаційні засади забезпе чення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуван ня, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 cт. 6 Закону № 2464 платник единого внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Так відповідно до п. 25.4 от. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів в порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує фо рмування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'я заний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахун ком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подасться до органу доходів і зборів витого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають заднем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це орга ну ДОХОДІВ і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом і. є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Крім того, відповідно до пп. 11.18 Наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів», підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною осо бою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголо шення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної ре єстраційної картки.

Висновки суду.

Судом встановлено, що відповідно до інтегрованої картки платника податків за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 року платнику податку нараховано борг зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн. (а.с. 30).

Суд зазначає, на підставі цих даних ГУ ДФС в Одеській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 5724-54 від 14.11.2018 року, відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач не оскаржує розрахун ок суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, а лише зазначає, що податкову вимогу винесено з порушенням строків, несвоєчасно її направлено платнику податків, тобто вчинено певні дії, які в майбутньому призведуть до збільшення розміру штрафних санкцій та пені.

Натомість предметом судового розгляду у справі є законність податкової вимоги, а не законність ймовірних наслідків оскаржуваного рішення, позаяк суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Щодо подачі Позивачем заяви про припинення підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомос тей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - під приємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою N 6- ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою N 6-ОПП.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням; дати та номера запису про зняття :з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято і обліку.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної про фесійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює стро ків. порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання

Врегулювання питань погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу / разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Фізичної особи чи реєст рації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяль ності! здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від проваджен ня підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Підприємницьку діяльність позивача припинено 05.02.2019 року, що підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичниї осіб-підприємців та громадських формувань, отже після спливу періоду, за який нараховано заборгованість та після отримання оскарженої вимоги, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф 5724-54 від 14.11.2018 року ГУ ДФС в Одеській області є правомірною, а порушення строків її винесення та направлення позивачу не звільняють останнього від обов'язку сплати податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф 5724-54 від 14.11.2018 року, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (65481, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправною та скасування вимоги від 14.11.2018 року № Ф-5724-54, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 12.04.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.