Справа № 520/2100/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків
12.04.2019 р. справа №520/2100/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом
ОСОБА_1
до ГУ ПФУ в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:
Позивач, ОСОБА_1 у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу не включення до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, від 26.03.2018р. №ФХ 108060 додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки «за службу в умовах режимних обмежень», так званої надбавки за «таємність» у розмірі 15% від посадового окладу станом на 01.01.2018р.; надбавки за особливості проходження служби з: 01 березня по 31 грудня 2018 року - у розмірі 10% від посадового окладу; 1 січня 2019 року - 65% від посадового окладу; премії з: 01 березня по 31 грудня 2018 року у розмірі - 24% від посадового окладу; 01 січня 2019 року - 35% від посадового окладу; 2) зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату включити в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, окрім поточних розмірів основних видів грошового забезпечення згідно тарифного розряду позивача додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 та направити ГУ ПФУ в Харківській області для перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії, а саме: надбавки «за службу в умовах режимних обмежень», так званої надбавки за «таємність» у розмірі 15% від посадового окладу станом на 01 січня 2018 року; надбавки за особливості проходження служби з: 01 березня по 31 грудня 2018 року - у розмірі 10% від посадового окладу; 1 січня 2019 року - 65% від посадового окладу; премії з: 01 березня по 31 грудня 2018 року у розмірі - 24% від посадового окладу; 01 січня 2019 року - 35% від посадового окладу; 3) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області після отримання від Харківського обласного військового комісаріату нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, виданої на ім`я ОСОБА_1 з урахуванням наведених у прохальній частині цієї адміністративної позовної заяви додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням даних додаткових видів грошового забезпечення та індексації без обмеження максимального розміру пенсії, здійснити виплату перерахованої суми пенсії єдиним платежем з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018р. із врахуванням раніше виплачених сум та в подальшому виплачувати ОСОБА_1 пенсію виходячи з вказаних додаткових видів грошового забезпечення в розмірі 100% від розміру перерахованої пенсії.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідачів (як у частині не включення до довідки про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , а саме: надбавки «за службу в умовах режимних обмежень», так званої надбавки за «таємність», надбавки за особливості проходження служби та премії, так і в частині не проведення перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення) є протиправними, позбавили особу можливості отримати кошти за пенсією у належному розмірі.
Відповідач, Харківський обласний військовий комісаріат, з поданим позовом не погодився.
Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що довідка про грошове забезпечення складена правильно, включає усі діючі виплати.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з поданим позовом не погодився.
Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що надана комісаріатом довідка відповідала вимогам постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, перахунок пенсії проведено правильно.
Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.
Заявник за наказом заступника Міністра оборони України №0228 від 31.12.2001р. був звільнений з військової служби (з посади заступник начальника військового представництва) за власним бажанням у запас (показник вислуги років склав - 21 рік).
Наказом начальника 3347 військового представництва №3 від 03.01.2002р. заявник з 03.01.2002р. виключений зі списків особового складу військового представництва та знятий з усіх видів забезпечення.
Заявнику була призначена пенсія у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992р. (далі за текстом - Закон №2262-XII) у розмірі 53% від грошового забезпечення, на обліку як пенсіонер заявник знаходиться в ГУ ПФУ в Харківській області.
20.02.2008р. ІНФОРМАЦІЯ_2 була складена довідка про грошове забезпечення за відповідною посадою, до якої включено: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років у розмірі 30%, надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, що становить державну таємницю, премія у розмірі 10%.
26.03.2018р. ІНФОРМАЦІЯ_2 була складена довідка про грошове забезпечення за відповідною посадою, до якої включено: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років у розмірі 45%.
З посиланням на п.1 постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. відповідач, ГУ ПФУ у Харківській області вчинив волевиявлення, у силу якого до виплати особі додатково до показника пенсії до перерахунку належить: 50% різниці підвищення у період 01.01.2018 р. - 31.12.2018 р.; 75% різниці підвищення у період 01.01.2019 р. - 31.12.2019 р.; 100% різниці підвищення з 01.01.2020р.
До установлених судом правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
Згідно з ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом Закон) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Тобто, у силу положень ч. 4 ст. 63 Закону повноваження з приводу встановлення порядку перерахунку пенсій передані у відання Кабінету Міністрів України.
На подальший розвиток цієї норми закону постановою КМУ від 13.02.2008р. №45 було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом Порядок №45).
Порядок №45 діяв протягом 2016-2017р.р., а у 2018р. - до моменту набрання чинності постановою КМУ від 21.02.2018р. №103.
Вирішуючи спір, суд відмічає, що Порядок №45 не запроваджував спеціальних строків виплати перерахованих пенсій, а тому строки платежів мали узгоджуватись з вимогами ч.2 ст.85 Закону України Про пенсійне забезпечення, ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч.3 ст.52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У той же час, постановою КМУ від 21.02.2018 р. №103 були передбачені нові строки виплати суми різниці у розмірі між раніше призначеною та перерахованою пенсіями (тобто сум підвищення).
При цьому, п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 стосується усіх осіб, яким була призначена пенсія у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", окрім працівників міліції та працівників поліції.
Працівників міліції та працівників поліції стосується п.3 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103. Позивач був військовослужбовцем Збройних Сил України. Отже, на правовідносини за участю позивача поширюється дія саме п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103, якими було запроваджено спеціальні строки виплати сум підвищення до пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. по справі №826/3858/18 (залишеним у силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р.) були визнані нечинними п.п. 1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103.
Таким чином, п.п. 1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 як частини нормативно-правового акту відповідно до ст. 255 та ч.2 ст.265 КАС України утратили чинність лише з 05.03.2019р.
До указаної дати ці норми права правомірно застосовувались владними суб`єктами - учасниками спірних правовідносин.
Спір по справі склався до дати утрати чинності п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103.
Таким чином, суд не знаходить підстав для висновку про протиправність дій відповідачів, котрі виконували діюче рішення Уряду України.
Продовжуючи розгляд справи, суд ураховує, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.
Так, ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагороди за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).
Натомість, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагороди за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).
Правильність такого тлумачення змісту ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 15.02.2018р. по зразковій справі №820/6514/17 (Пз/9901/8/18).
З огляду на викладене, у заявника відсутній інтерес до збереження структури грошового забезпечення на момент призначення пенсії, позаяк цей фактор має юридичне значення виключно для випадку призначення пенсії вперше.
У випадку проведення перерахунку розміру вже призначеної пенсії юридичне значення мають включно складові елементи структури грошового забезпечення діючого публічного службовця.
Тому, ті виплати з винагороди за працю, котрі не існують на момент вирішення питання про перерахунок пенсії (відсутні, припинені, скасовані тощо або не призначені діючому службовцю за відповідною посадою), не підлягають включенню до розрахункової бази обчислення розміру пенсії для перерахунку.
Окремо суд звертає увагу, що заявник при виході у відставку мав надбавку за вислугу років у розмірі 30% у той час як останньою довідкою Харківського обласного військового комісаріату цей показник збільшений до 45%, хоча пенсіонер вже припинив проходження військової служби.
Вирішуючи спір в частині вимоги про включення до структури грошового забезпечення премії із збереженням умовного відсоткового розміру на момент призначення пенсії і трансформації в абсолютний грошовий показник за арифметичною дією множення на фактично одержану третьою сторонньою особою премію, суд зазначає, що за своєю правовою природою та суттю премія є одноразовим (а не регулярним) платежем, котрий свідчить про рівень фінансового визнання роботодавця особистого трудового внеску конкретного робітника у загальний результат службових показників у межах конкретного календарного місяця або іншого часового проміжку роботи.
З цих міркувань суд вважає, що розмір премії діючого публічного службовця (у тому числі і військовослужбовця) не має прямого, абсолютного та безпосереднього впливу на розмір пенсії третьої сторонньої особи, взагалі не причетної до згаданого вище особистого трудового внеску іншого працівника.
Вирішуючи спір в частині вимог про включення до структури грошового забезпечення у цілях перерахунку пенсії надбавок «за службу в умовах режимних обмежень» та «за особливості проходження служби», суд зазначає, що для встановлення розміру грошового забезпечення для розрахунку пенсії при її призначенні вперше були враховані зовсім інші платежі, а саме: надбавки «за виконання особливо важливих завдань» та «за роботу, що становить державну таємницю».
Ті платежі, котрі одержував заявник, відсутні у постанові КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017р.
Окрім того, вирішуючи спір в частині вимоги про включення до структури грошового забезпечення надбавки за особливості проходження служби, суд зазначає, що відповідно до абз.4 п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 цей платіж призначається за рішенням керівника, у межах асигнувань та з урахуванням таких факторів як якість роботи, складність роботи, обсяг роботи, важливість виконаних завдань, тобто має суто індивідуальний характер відносно персони конкретного діючого працівника. Указане унеможливлює поширення цієї надбавки на правовідносини за участю заявника.
Вирішуючи спір в частині вимоги про включення до структури грошового забезпечення надбавки "за службу в умовах режимних обмежень", суд зазначає, що згідно з п.7 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
Заявник цієї надбавки не одержував при тому, що, як зазначав суд вище, структура власного грошового забезпечення заявника має юридичне значення саме для призначення пенсії вперше у порядку ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Окрім того, суд зважає, що до ГУ ПФУ області не надходило відомостей про фактичне призначення цих надбавок особі за прирівняною посадою. У той же час запровадження такого критерію як "у межах асигнувань" свідчить про непостійний характер платежу, що не означає обов"язкового одержання коштів за цим платежем діючим службовцем.
Вимога з приводу подальшої виплати пенсії спрямована на майбутнє, стосується правовідносин, котрі ще не склались, а тому не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владні суб`єкти забезпечили реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі пенсійної справи не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відмови у позові.
Підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 382 КАС України судом не виявлено.
Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Позов - залишити без задоволення.
Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева