Справа № 0940/1177/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3030/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Кафарський В.В.,

час ухвалення рішення - 30.07.2018 року,

місце ухвалення рішення - м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком з врахуванням до страхового стажу періоду роботи на посаді юрисконсульта в Рибколгоспі ім. л-та Шмідта згідно заяви від 22.11.2017 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не підтвердила встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, а тому підстав для зарахування спірного стажу до страхового немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 27.11.2017 року подала до відповідача заяву про призначення пенсії за віком (а.с. 14).

Листом відповідача від 28.12.2017 року № 13436/03-Д позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, мотивуючи тим, що загальний стаж роботи позивача становить 11 р. 11 міс. та 7 д.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 18.03.1987 року вона прийнята на роботу в Рибколгосп ім. л-та Шмідта юрисконсультом, з якого 10.04.1990 року звільнена у зв'язку із скороченням штатів (а.с. 11-13).

Жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача від відповідача не надходило, період роботи записаний чітко, записи скріплені печаткою та підписом уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку у суду немає.

Факт роботи позивача в Рибколгоспі ім. л-та Шмідта, крім трудової книжки, підтверджується також копіями відрядних посвідчень № 249 та № 265 (а.с. 25-26) та копією особистої санітарної книжки (а.с. 27-29). Інші документи, які б підтверджували факт роботи в Рибколгоспі надати неможливо у зв'язку із втратою первинних документів в результаті пожежі (а.с. 22-24).

Відповідно до п.24 Примірного статуту колгоспу, прийнятого третім всесоюзним з'їздом колгоспників та затв. постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 року № 910 всі роботи в суспільному господарстві колгоспу виконуються особистою працею колгоспників. Прийом на роботу спеціалістів і інших працівників зі сторони допускається лише в тих випадках, коли в колгоспі нема відповідних спеціалістів або коли сільськогосподарські і інші роботи не можуть бути виконані в необхідні строки силами колгоспників.

Згідно з п.3 Примірного статуту на кожного члена колгоспу заводиться «Трудова книжка колгоспника» єдиного зразка.

З матеріалів справи вбачається, що на позивача не було заведено трудову книжку колгоспника, а всі записи про роботу внесено до трудової книжки.

З аналізу наведеного, суд погоджується з доводами позивача, що вона не була членом колгоспу, а працювала за наймом, тобто за цивільно-правовим договором, а тому вимога щодо особистою участі в праці колгоспу та необхідності виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві не поширюється на вказані правовідносини та з цих підстав не може бути причиною для відмови у зарахуванні спірного стажу до страхового.

За таких умов, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи на посаді юрисконсульта в Рибколгоспі ім. л-та Шмідта з 18.03.1987 року по 10.04.1990 року.

Апеляційний суд зазначає, що позивач просить зарахувати спірний період роботи до стажу та призначити їй пенсію. Суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зарахувати позивачу спірний період роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Щодо вимоги про призначення пенсії суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії була обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу. Зобов'язавши відповідача врахувати періоди роботи позивача до стажу, суд не може зобов'язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов'язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. Тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі № 0940/1177/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи на посаді юрисконсульта в Рибколгоспі ім. л-та Шмідта з 18.03.1987 року по 10.04.1990 року до страхового стажу.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2017 року про призначення пенсії за віком з врахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
О. І. Мікула
Повне судове рішення виготовлено 10 квітня 2019 року.