Справа № 120/1240/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

12 квітня 2019 р. Справа № 120/1240/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши матеріали позовної заяви комунального підприємства «Бар-благоустрій» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Героїв Майдану, 18, м. Бар, Вінницька область, 23000) до Барської міської ради Барського району Вінницької області (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Героїв Майдану, 6, м. Бар, Вінницька область, 23000) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 поштовими засобами зв'язку до суду надійшла позовна заява комунального підприємства «Бар-благоустрій» (надалі - КП «Бар-благоустрій») до Барської міської ради Барського району Вінницької області, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Барської міської ради № 47 від 05.03.2019 «Про надання дозволу КП «Бар-Благоустрій» на укладення договору з ДП «Польський Дім у м. Барі» про користування вуличними лавками»;

- зобов'язати Барську міську раду повернути КП «Бар-благоустрій» вилучені лавки в кількості 6 штук.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у вересні 2015 року позивач придбав лавки паркові в кількості 20 штук вартістю 2930 грн/шт. Рішенням Барського міськвиконкому № 203 від 16.10.2015 «Про надання благодійної допомоги» 9 лавок були передані релігійним конфесіям та 1 лавка в ЖБК «Гвоздика», після чого на балансі КП «Бар-благоустрій» залишилося 10 лавок. В листопаді 2018 року 4 лавки були встановлені по вул. Гагаріна в м. Бар Вінницької області, що підтверджується актом установки № 75 від 30.11.2018. Під час ревізії основних засобів КП «Бар-благоустрій», що проводилась у період з листопада 2018 року до січня 2019 року, було виявлено недостачу 6 лавок, які за свідченнями працівників у 2016 році були вилучені Барською міською радою та встановлені на території ДП «Польський дім». 26.01.2019 позивач звернувся на адресу відповідача з листом за вих. № 665, в якому просив вирішити питання про повернення цих лавок підприємству або прийняти рішення щодо їх передачі на баланс ДП «Польський дім». Відповідач відповідь на цей лист не надав, а натомість прийняв рішення № 47 від 05.03.2019 «Про надання дозволу КП «Бар-Благоустрій» на укладення договору з ДП «Польський Дім у м. Барі» про користування вуличними лавками». Позивач вважає, що таке рішення прийняте відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України, а відтак за захистом своїх майнових прав звертається до суду.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом КП «Бар-благоустрій» належить відмовити.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Водночас за змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Частиною п'ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 цього Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Як видно з матеріалів справи, позивач КП «Бар-благоустрій» оспорює рішення виконавчого комітету Барської міської ради № 47 від 05.03.2019 про надання позивачу дозволу на укладення договору з ДП «Польський Дім у м. Барі» на безоплатне користування майном комунальної власності Барської міської об'єданої територіальної громади, а саме вуличними лавками в кількості 6 штук. При цьому позивач вважає, що вказаним рішенням порушуються його майнові права, оскільки це майно було придбане за кошти підприємства та перебувало на його баланс як основні засоби.

Отже, позовні вимоги КП «Бар-благоустрій» ґрунтуються на протиправності рішення органу місцевого самоврядування з приводу використання майна комунальної власності. У таких відносинах відповідач здійснює правомочності власника комунального майна, тобто не реалізує в цій частині публічно-владних управлінських функцій.

До того ж вимоги позивача про скасування рішення органу місцевого самоврядування поєднані з вимогою про повернення майна (лавок у кількості 6 штук), що також вказує на приватноправовий характер відносини між сторонами.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (пункт 10 частини другої статті 16, частина перша статті 21 ЦК України).

За змістом положень статей 317, 327 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада й утворені нею органи місцевого самоврядування.

Засади захисту права власності, які поширюються і на правовідносини щодо права користування, регулюються статтею 386 ЦК України; право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, - статтями 387, 391 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки міськрада в спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій, а в основі цього спору лежать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, тобто відносини, що склалися між відповідними суб'єктами щодо певного об'єкта комунальної власності у процесі його використання, то й спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ураховуючи суб'єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, ця справа підлягає розгляду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, тобто спір підвідомчий господарському суду.

Водночас при вирішенні питання про те, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, суд керується правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 826/12369/17, від 22 січня 2019 року у справі № 910/12224/17, від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17, від 29 серпня 2018 у справі № 807/719/15 та від 22 січня 2019 у справі № 910/15100/17.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом КП «Бар-благоустрій» належить відмовити на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, одночасно роз'яснивши позивачу можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом комунального підприємства «Бар-благоустрій» до Барської міської ради Барського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання повернути майно.

2. Роз'яснити позивачу можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів до суду в порядку господарського судочинства.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

4. Роз'яснити позивачеві, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 12.04.2019.

Суддя Сало Павло Ігорович