Справа № 0740/905/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/215/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі № 0740/905/18 (головуючий суддя - Дору Ю.Ю., м. Ужгород, повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову, винесену Управлінням Держпраці у Закарпатській області 15.05.2018 № ЗК149/07/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-49 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 335070 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки положення трудового законодавства позивач не порушував. Жодна із фізичних осіб, які вказані в акті та постанові про накладення штрафу, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніколи не перебували у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, а працювали згідно цивільно-правових угод.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що цивільно-правові угоди були укладені з дотриманням норм Цивільного кодексу України, правовідносини з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були цивільно-правовими, короткостроковими, із конкретно встановленою сумою винагороди виконавців за виконані роботи з врахуванням сплати необхідних податкових платежів, а також із конкретним предметом зазначеним у такому договорі, а тому, на переконання позивача, у відповідача не було підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог КЗпП України.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 у новій редакції.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340 (далі - Положення) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань: " 5) здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; 50) накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці".

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право: " 5) проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; 6) безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підп.1, 3 п. 11 Порядку контролю інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Відповідно до п.8 Порядку контролю, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку контролю інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Встановлено, що Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 25.04.2018 року №64 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 Підставою для проведення інспекційного відвідування став лист Головного управління ДФС у Закарпатській області від 18.04.2018 року №3253/10/07-16-13-11-16 з наданими матеріалами проведеної перевірки у ФОП ОСОБА_1 в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

Як вбачається із Акту фактичної перевірки №001289 від 04.04.2018 року встановлено, що у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, 26.03.2018 року надавав консультаційні послуги та здійснював торгівлю ОСОБА_2 та реалізацію телефонів за готівкові кошти без застосування реєстру розрахункових операцій (РРО), трудову угоду не представлено (а.с.94-95).

На підставі наказу видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 27.04.2018 №332 (а.с.97).

Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проведене 04.05.2018 року головним державним інспектором Берником З.П. за участю головних державних інспекторів Гукс М.М. та Сумари А. Ф.

У наданих поясненнях ОСОБА_1 вказала, що найманих працівників не має, жодного працівника станом на 04.05.2018 р. по будь-якому договору чи угоді в неї не працює. (а.с.115-116). У своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 зазначила, що здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва від 21.11.2015 року № 0027495 за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи, 29/2 магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1". Станом на 02.05.2018 року жодного працівника у неї не було. Також ОСОБА_1 пояснила, що станом на 04.05.2018 року в неї не працює жодного працівника. На запитання чи працював у Вас ОСОБА_2, про що у своєму акті фактичної перевірки №001289 від 04.04.2018 року вказали фахівці Головного управління ДФС у Закарпатській області, ФОП ОСОБА_1 повідомила, що так, тому що вона відлучалася на три години у зв'язку із сімейними обставинами. Стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_1 пояснила, що останні були тільки 3 години присутні для подальшого стажування, трудовий договір з ними не укладався, заробітна плата не отримувалась.

Також позивачем було надано до суду цивільно-правові договори, зокрема від 02.04.2018 р. із ОСОБА_2 (а.с.25-27), акт прийому-передачі послуг (виконаної роботи) від 01.05.2018 р. (а.с.28), цивільно-правовий договір від 01.05.2018 р. із ОСОБА_3 (а.с.29-31) та від 01.05.201 р. із ОСОБА_4 (а.с.32-34). Отже, у поясненнях від 04.05.2018 ОСОБА_1 вказала, що в неї відсутні наймані працівники, з якими укладені трудові чи інші договори (угоди), що суперечить наданим цивільно-правовим договорам. Цивільно-правові договори, які позивач додав до позовної заяви, не були надані інспекторам праці під час проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України зазначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник" зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі, додержання якої є обов'язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно до ч. З ст. 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 залучала до роботи в якості продавців-консультантів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не уклавши з ними трудові договори та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаних працівників, а відтак ОСОБА_1 допустила порушення вимог ч. З ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, висловлено правову позицію про те, які ознаки договору носять трудовий характер.

Надаючи оцінку наданих позивачем цивільно-правових договорів вбачається, що вони підміняють трудовий договір з огляду на наступне.

Позивачем надано цивільно-правовий договір від 02.04.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 про надання консультаційних послуг; цивільно-правовий договір від 01.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 про надання консультаційних послуг; цивільно-правовий договір від 01.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 про надання консультаційних послуг.

Щодо цивільного договору про надання послуг, необхідно зазначити, що згідно зі ст.901 ЦКУ договором про надання послуг є договір, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором. Тобто ключовою умовою, що зумовлює укладання договору про надання послуг є те, що надавана послуга споживається в процесі її надання.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Таким чином, у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб'єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах.

В укладених цивільно-правових договорах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у пункті 2.1. "Обов'язки Виконавця по цивільно-правовому договору", зазначено, що Виконавець повинен надати послуги, виконати роботу: консультувати відвідувачів щодо якісних, споживчих, технічних та інших характеристик товару, виставленого по місцю надання послуг (виконання робіт); консультування відвідувачів щодо сумісності між собою окремих елементів, складових частин, супутніх товарів, умов взаємозамінності та можливості спів використання товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт); консультування відвідувачів щодо умов та правил експлуатації товарів, виставлених по місцю надання послуг (виконання робіт); популяризація виставлених товарів серед відвідувачів, роз'яснення переваг, надання відвідувачам самостійно ознайомитися з виставленим товаром, шляхом тимчасового користування у приміщенні під наглядом Виконавця.

Дані функції відповідають кваліфікаційній характеристиці професії "Продавець непродовольчих товарів" (Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 20 серпня 1999 р. № 918).

Щодо наданих цивільно-правових договорів суд також зазначає, що згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, працівник на роботу продавця-консультанта приймається тільки за трудовим договором, а не за цивільно-правовим договором.

Посада продавця визначена Класифікатором професій ДК 003:2010, зокрема: посада продавця - Розділ 5 Працівники сфери торгівлі та послуг, Підрозділ: 52 Моделі, продавці та демонстратори, Клас:5220 Продавці в магазинах або Демонстратор-консультант з продажу інформаційно-комунікаційного устаткування.

Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників. Працівники за вказаною професією приймаються на роботу за трудовим договором, а виконання роботи визначається посадовою інструкцією.

Отже, з вищевикладеного випливає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботу продавця (демонстратора) - консультанта, та виконували визначену трудову функцію в діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що цивільно-правові договори із ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передбачають виконання функцій, властивих саме найманим працівникам згідно класифікатора професій, а саме "Продавці в магазинах, Демонстратор-консультант з продажу інформаційно-комунікаційного устаткування" і спрямовані не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій, тобто ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично здійснювали трудову функцію продавця (демонстратора)-консультанта. Робота, яку виконували ці працівники збігається з видом економічної діяльності позивача та є роботою з обслуговування її діяльності.

Окрім цього, зазначена правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17.

Отже, оскільки на час інспекційного відвідування громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були допущені до роботи без укладення трудового договору, тому обґрунтованим є висновок Управління Держпраці у Закарпатській області про те, що між громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 існували трудові відносини без укладення трудового договору.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі № 0740/905/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.