Справа № 817/1438/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №817/1438/13-а

адміністративне провадження №К/9901/770/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013 (головуючий суддя Жизневська А.В., судді: Котік Т.С., Малахова Н.М.) у справі №817/1438/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення у формі листа,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № та рішення у формі листа про нарахування пені №2588/17-110 від 04.02.2013.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» зазначає, що відповідачем, всупереч вимогам Податкового кодексу України та Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Мінфіну України від 28.11.2012 №1236 на підставі акту перевірки від 04.07.2012 №245/23-100/13970259 двічі нараховано позивачу одне і теж грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а саме: податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 19.07.2012 № та податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 29.01.2013 №. Також позивач зазначає, що податковим органом, безпідставно проведено нарахування пені в сумі 318,16грн. за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2013 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії податкового органу з прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є правомірними і відповідають приписам статей 57, 60 Податкового кодексу України. При цьому, суд зауважив, що відсутність подвійного нарахування одного і того ж грошового зобов'язання підтверджується даними картки особових рахунків позивача «податок на доходи фізичних осіб згідно рішення», у зв'язку з існуванням переплати в сумі 3642,21грн., за рахунок якої погашено грошове зобов'язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 29.01.2013 №.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2013 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № та рішення у формі листа про нарахування пені №2588/17-110 від 04.02.2013 з огляду на те, що воно прийнято не на зменшену, а на узгоджену та сплачену позивачем у встановленому законом порядку та стоки суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а тому прийняття такого рішення не передбачено жодною нормою податкового законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Державна податкова інспекція у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області звернулася з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013 у справі №817/1438/13-а та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 60.1.5 пункту 60.1, пункту 60.4 статті 60, підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Доводи Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області зводяться до того, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною безпідставного задоволення позову. Зокрема відповідач зазначає, що оскільки податкове повідомлення-рішення від 29.01.2013 № містить лише суму грошового зобов'язання у розмірі 3642,21грн., яке не оскаржувалося позивачем, а інших донарахувань контролюючим органом не проводилося, з урахуванням підпункту 60.1.5 пункту 60.1 та пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України, дії податкового органу з прийняття спірного податкового повідомлення від 29.01.2013 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3642,21грн. є правомірними. Також відповідач вважає обґрунтованим рішення у формі листа №2588/17-110 від 04.02.2013 про нарахування позивачу пені.

Натомість Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» у запереченні на касаційну скаргу зазначає, що мотиви та підстави наведені у касаційній скарзі є необґрунтованими, а рішення суду апеляційної інстанції про задоволення позову прийнято з дотримання норм матеріального та процесуального права із з'ясуванням всіх фактичних обставини справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору. Зокрема, позивач зазначає, що у відповідача були відсутні законні підстави, в тому числі і ті, що передбачені підпунктом 60.1.5 пункту 60.1 та пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України, для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 29.01.2013 №, з огляду на те, що останнє прийнято не на зменшену, а на узгоджену та сплачену позивачем у встановленому законом порядку суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується матеріалами справи. Також позивач вказує, що оскільки порядку прийняття та оскарження рішень податкового органу про нарахування пені законом не визначено, відповідач, приймаючи та надсилаючи позивачу оскаржуване рішення про нарахування пені у формі листа, діяв не у спосіб передбачений законом, що свідчить про його нелегітимність. А тому, позивач просить відмовити Державній податковій інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області у задоволенні касаційної скарги, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області у справі №817/1438/13-а.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/9901/770/18 за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього кодексу.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, суддею-доповідачем у даній справі визначено Хохуляка В.В.

Верховний Суд ухвалою від 05.04.2019 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи №817/1438/13-а та призначив попередній розгляд вказаної справи на 09.04.2019.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи положення частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України перегляду у даній справі підлягають судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.03.2012.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 04.07.2012 №245/23-100/13970259 та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.07.2012 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 28571,57грн., в тому числі: 22641,26грн. основний платіж та 5930,31грн. штрафні (фінансові) санкції.

Погодившись із частиною донарахувань, Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» 27.07.2012, тобто у 10-денний строк визначений законом, було сплачено до бюджету суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3642,21грн., з яких 2697,77грн. основний платіж та 944,44грн. штрафні (фінансові) санкції. В іншій частині податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному, а вподальшому у судовому порядку, а саме: в частині 19943,49грн. основного платежу та 4985,87грн. штрафних санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2012 у справі №2а/1770/3918/2012, залишеною без зміни ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2013, податкове повідомлення-рішення від 19.07.2012 № в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 19943,49грн. основного платежу та 4985,87грн. штрафних санкцій визнано протиправним та скасовано. При цьому, у мотивувальних частинах вказаних судових рішень зазначено про узгодження та сплату позивачем до бюджету суми 3642,20грн., з яких 2697,77грн. основний платіж та 944,44грн. штрафні санкції.

Разом з тим, Державною податковою інспекцією у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області повторно приймається податкове повідомлення-рішення від 29.01.2013 № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3642,21грн., з яких 2697,77грн. основний платіж та 944,44грн. штрафні санкції з нарахуванням пені за несвоєчасне погашення цього податкового зобов'язання.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункті 54.3 статті 54 Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом цього строку такий платник податків розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно досліджених в процесі розгляду справи платіжних доручень від 27.07.2012 №6350 та №6351 позивачем було сплачено суму заборгованості у розмірі 2697,77грн. та 944,44грн.відповідано визначену контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні № від 19.07.2012. Вказані платіжні доручення містять коди платежів, номер та дату податкового повідомлення-рішення, а саме № від 19.07.2012, прийнятого на наслідками перевірки позивача 04.07.2012, після проведення якої, сплачені позивачем суми було нараховано.

Вказаний факт також встановлено під час розгляду справи №2а/1770/3918/2012 про оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення № від 19.07.2012 в частині 19943,49грн. основного платежу та 4985,87грн. штрафних санкцій, про що зазначено в постанові Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2012 та ухвалі Житомирського апеляційного суду від 15.01.2013.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставного посилання відповідача на підпункт 60.1.5 пункту 6.1 та пункт 6.4 статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки вказана норма стосується випадку, коли судовим рішення позов задовольняється частково і решта суми підлягає сплаті.

У розглядуваному випадку позивачем було лише частково оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення-рішення № від 19.07.2012, а решта суми була сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» у строки, визначені законом, ще до початку судового оскарження у справі №2а/1770/3918/2012.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції щодо безпідставності збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3642,21грн., з яких 2697,77грн. основний платіж та 944,44грн. згідно спірного податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № є правильним.

Щодо нарахування позивачу пені рішенням у формі листа №2588/17-110 від 04.02.2013, суд зазначає наступне.

Приписами підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

У відповідності до статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається: у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента (підпункт 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Кодексу). Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України).

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у податкового органу не було законних підстав для нарахування позивачу пені, оскільки останнім у строки, визначені законом було погашено податкове зобов'язання, визначене контролюючим органом під час перевірки.

Таким чином та за встановлених обставин суд касаційної інстанції зазначає, що наведені відповідачем у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 29.01.2013 № та рішення у формі листа про нарахування позивачу пені №2588/17-110 від 04.02.2013.

Оскільки, за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013 у справі №817/1438/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду