Справа № 825/1643/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1643/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області
на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року
за заявою про встановлення способу виконання рішення суду
у справі №825/1643/18
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Військової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2019 року Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив суд встановити спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/1643/18 від 26.07.2018.
Обґрунтовуючи заяву державний виконавець зазначив, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутній.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у задоволенні заяви Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення способу виконання рішення суду відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції протиправно не враховано, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/1643/18 від 26.07.2018 виконати неможливо, адже механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутній.
Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Відповідно до ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.
При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.
Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
При цьому, під встановленням або зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення способу виконання рішення суду виходив з того, що останнім в прохальній частині своєї заяви не вказано яким саме чином він просить встановити спосіб виконання рішення суду. Водночас, жодних передумов для зміни способу і порядку виконання рішення немає, оскільки рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 не передбачає множинного тлумачення його змісту, а встановлюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Як вбачається з матеріалів справи 17.09.2018 відкрито виконавче провадження ВП 572110603 та 04.12.2018 державним виконавцем направлено лист-запит про стан виконання виконавчого листа до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно відповіді військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2018 № 1727 боржник не може нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2017, оскільки відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не має.
Таким чином, висновки державного виконавця щодо необхідності встановлення способу та порядку виконання рішення суду фактично ґрунтуються на неможливості боржником нарахувати індексацію грошового забезпечення з підстав відсутності механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.
Однак, колегія суддів зазначає, що існує напрацьована практика щодо виконання рішень у спірних правовідносинах, а небажання військової частини НОМЕР_1 виконати свої зобов`язання не має наслідком саме істотного ускладнення виконання судового рішення або неможливість його виконання.
Водночас, у контексті наведеного колегія суддів звертає також увагу на те, що в прохальній частині заяви Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не вказано яким саме чином він просить встановити спосіб виконання рішення суду.
Так, згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року відповідача було зобов`язано вчинити певні дії. При цьому, порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений Розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок дій виконавця у разі невиконання боржником рішення. При таких обставинах, колегія суддів вважає доводи заявника щодо про встановлення способу виконання рішення суду в даній справі безпідставними.
Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про встановлення способу виконання рішення суду в даній справі
Водночас, у контексті наведеного суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що встановлення способу виконання рішення у жодному випадку не повинно змінювати суті самого рішення.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, не позбавлена права подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем у даному випадку Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання такого рішення суду.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
При цьому, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2019 року.