Справа № 454/1316/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1175/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року (суддя - Веремчук О.А., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Сокаль, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №454/1316/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації,

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УСЗН Сокальської РДА Львівської області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо неперерахування та недоплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році у розмірі встановленому ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 2) зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу до 5 травня у 2016 році відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплаченої суми 920 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також зазначав відповідач про пропуск позивачем 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 06.09.2017 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є протиправною і необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій (ветеранам війни) у 2016 р. слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 р., а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, який має вищу юридичну силу. Частиною 5 статті 12 цього Закону передбачено, що розмір щорічної грошової допомоги до 05 травня повинен становити 5 мінімальних пенсій за віком. Також вказує апелянт, що суд першої інстанції безпідставно застосував до розглядуваних правовідносин норми Бюджетного кодексу України та не врахував доводів позивача про неприпустимість обмеження прав і пільг ветеранів війни.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 06.09.2017 року та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є учасником бойових дій (а.с. 4).

У 2016 році позивачеві виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач 10.03.2017 року звернувся до відповідача із заявою від 28.02.2017 року про виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком згідно ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 5).

На своє звернення позивач отримав відповідь від 21.03.2017 р. №622-04, в якому зазначено, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік виплачена позивачу згідно чинного законодавства і підстав для перерахунку такої допомоги немає (а.с. 7-8).

Суд апеляційної інстанції у даній адміністративній справі враховує наступне.

Статтею 6 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року, тобто в редакції на час звернення позивача до суду із цим адміністративним позовом) було закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 5 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017 року, тобто в редакції на даний час) закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Колегія суддів зазначає, що право звернення до суду є невід'ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до ст.99 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стеттею 100 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно ст.107 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), суддя після одержання позовної заяви зобов'язаний з'ясувати чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно п.9 ч.1 ст.155 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), суд залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Вказані вище норми КАС України в редакції до 15.12.2017 року були чинними на час винесення судом першої інстанції спірної постанови від 06.09.2017 року.

На даний час нормами КАС України в редакції після 15.12.2017 року передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ст.122 КАС України).

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ст.123 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами адміністративної справи підтверджується, що щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн. позивач отримав у квітні 2016 року.

Тобто, уже з квітня 2016 року позивач знав про розмір отриманої грошової допомоги і якщо вважав, що розмір такої грошової допомоги повинен бути більшим, то уже з того часу у позивача виникло право на звернення до адміністративного суду із відповідним позовом.

Отже, моментом, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, являється день отримання позивачем такої грошової допомоги.

Однак, розглядуваний адміністративний позов до суду позивач подав лише 30.05.2017 року, що підтверджується вхідним штампом суду першої інстанції.

Позивачем не наведено і судом не встановлено наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та здійснення перерахунку і виплати щорічної разової грошової допомоги за 2016 рік.

При цьому, колегія суддів зазначає, що звернення позивача до відповідача у березні 2017 року із заявою від 28.02.2017 року щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 році не являється досудовим порядком вирішення спору і не впливає на необхідність дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Наведених вище норм законодавства, які були чинними в редакції до 15.12.2017 року і фактичних обставин справи суд першої інстанції не врахував і безпідставно здійснив розгляд адміністративного позову по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Згідно ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами 3 і 4 статті 123 цього Кодексу. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 06.09.2017 року слід скасувати та прийняти нову постанову про залишення без розгляду позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року в адміністративній справі №454/1316/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 09.04.2019 року