Справа № 524/10647/18
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/524/119/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання - Гладкій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Захарченка Олександра Олексійовича третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Захарченка О.О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначає, що 02 грудня 2018 року інспектором Захарченко О.О., винесено постанову серії НК№ 304829 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, з застосуванням ст. 36 КУпАП накладено штраф в сумі 425 грн.

Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просить її скасувати.

Позивач заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Пояснив, що правил дорожнього руху він не порушував. Стверджує, що рухався у відповідності до вимог п. 8.11, 16.8 ПДР про що повідомив Захарченка О.О.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції Щепілов О.В. просить відмовити у позові, посилаючись на обставини і підстави, зазначені у поясненнях. Наголошує, що посилання позивача на п. 8.11 ПДР України не зрозуміло, п. 16.8 ПДР України не може бути застосовано, оскільки водій не здійснював проїзд перехрестя. Водієм також порушено п. а п. 2.4 ПДР України та не пред'явлено документи.

Відповідач інспектор а роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Захарченко О.О подав відзив. Просить відмовити у задовленні позову.

Суд, вислухавши поясненя сторін, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає наступне.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно з постановою серії НК №304829 від 02.12.2018 року о 11год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 в м Кременчуці на проспекті Свободи 172 здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив 8.7.3 е ПДР України та не пред'явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. а п. 2.4 ПДР України.

Як передбачено ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Приписами пункту 8.7 ПДР визначено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Підпунктом 8.7.3.е ПДР передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, як встановлено судом з матеріалів справи, 02.12.2018 року о 11-50 год. позивач дійсно рухався на власному автомобілі «Форд Фокус » д.н.з. НОМЕР_1 в м Кременчуці на проспекті Свободи 172, на якій його і зупинено інспектором патрульної поліції.

З наданого відео нагрудної камери поліцейського постає, що позивач намагався надати пояснення, що дане порушення він не міг здійснити у зв'язку із тим, що виїхав на перехрест на дозволений сигнал світлофору, та продовжив рух у вказаному напрямку на заборонений сигнал світлофору, дотримуючись вимог п. 16.8 ПДР та надав у судовому засіданні фото карти Гугл.

Так, судом переглянута надана відповідачем відео-фіксація, що здійснювалася на нагрудний відео реєстратор, з якого вбачається, що на DVD диску міститься два відеофайла. Самого факту вчинення порушення п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України на відео не зафіксовано, так як містить лише відео-фіксацію вже після зупинки автомобіля позивача. Інспектором не допитано свідків, та не прийнято до уваги пояснення позивача.

Крім того, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Відповідно до абзацу 23 п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.1 «ґ» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та згідно з пунктом 2.4 «а» ПДР на вимогу працівника міліції пред'явити такий для перевірки.

Пункт «а» 2.4 ПДР визначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Частиною першою статті 126 КпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Водночас інспектор поліції, який зупинив позивача, перевірив наявність посвідчення водія та страховий поліс, які, як встановлено у справі, позивач мав.

Надана відповідачем відео-фіксація, що здійснювалася на нагрудний відео реєстратор, не є безперервною та не спростовує доводи позивача виконання ним вимог п. 2.4 а ПДР.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред'явити документи, що посвідчують право керування та наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР не звільняє його від обов'язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог п.п.8.7.3.е та п. 2.4 а ПДР, позивач як під час розгляду даної справи так і в судовому засіданні надає пояснення, які не спростовані відповідачем, а тому відповідно, факт скоєння ним оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, в зв'язку із чим, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення. Отже суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати вказану постанову.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до висновку що матеріали справи не містять будь-яких доказів безпосереднього вчинення позивачем правопорушення, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вимогу у визнанні дій протиправними слід відмовити, оскільки вказане рішення не передбачено ст.. 162 КАС України

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст. 7, 122, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Захарченка Олександра Олексійовича третя особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 304829, винесену інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Захарченко О.О. 02 грудня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 2 , ст. 126 ч. 1, 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Предоляк