Справа № 240/167/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/167/19

категорія 111031200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2018 №,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" звернулось до суду з позовом у якому просило визнати протиправним та скасувати Акт №7676/06-30-50-12 від 23.11.2018 про результати камеральної перевірки порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за землю з юридичних осіб, згідно з якими ТОВ "Чиста криниця" нараховано пеню в розмірі 119950,29 грн та складене на підставі Акту податкове повідомлення-рішення від 21.12.2018 № яким до ТОВ "Чиста криниця" застосовано штрафні санкції на суму 33713,12 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що в межах спірних відносин сплата земельного податку здійснена поза межами 1095 днів, то сам борг набув статусу безнадійного, нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали від 14.01.2019 позивач надав до суду 04.02.2019 заяву з додатками.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 21.02.2019.

Копію ухвали позивач отримав 13.02.2019, а відповідач - 08.02.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відділом документального забезпечення суду зареєстровано відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивачем порушено граничні строки сплати самостійно визначених податкових зобов'язань за 2014-2018 роки та відповідно до податкових декларацій з плати за землю (орендної плати) в ІКП утворилась сума податкового боргу по термінах сплати. Погашення податкового боргу відбувалось із запізненням дати граничного терміну сплати податкових зобов'язань, що підтверджується розрахунком нарахованих штрафних санкцій.

У судовому засіданні 21.02.2019 розгляд справи було відкладено на 06.03.2019.

До суду 01.03.2019 надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач 05.03.2019 надіслав до суду клопотання до якого долучив розрахунок штрафних санкцій до Акту про результати камеральної перевірки щодо порушення строків сплати орендної плати за землю з юридичних осіб від 23.11.2018 №7676/06-30-50-12.

На електронну адресу суду 06.03.2019 надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 06.03.2019 було оголошено перерву до 20.03.2019.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 зобов'язано Головне управління ДФС у Житомирській області надати до суду у термін до 19.03.2019 належним чином завірений розрахунок штрафних санкцій до Акту №7676/06-30-50-12 від 23.11.2018 із обов'язковим зазначенням інформації:

- граничний термін сплати грошового зобов'язання, дата сплати, якщо мала місце;

- з якого моменту сума боргу стала узгодженою та набула статусу боргу, з урахуванням строків, встановлених п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України;

- кількість днів затримки сплати грошового зобов'язання по кожному порушенню;

- який відсоток штрафних санкцій застосовано щодо кожного порушення;

- сума штрафних санкцій, застосованих за затримку сплати грошових зобов'язань щодо кожного з порушень.

На виконання вимоги ухвали суду від 06.03.2019 відповідачем 19.03.2019 надано до суду розрахунок штрафних санкцій та службову записку.

До суду 20.03.2019 від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог та заяву про розгляд адміністративної справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача 20.03.2019 надав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

В судовому засідання судом поставив на обговорення заяву позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою від частини позовних вимог.

Представники позивача підтримали заявлену заяву та просили її задовольнити.

Представник відповідача не заперечував щодо задоволення заяви представника позивача.

Ухвалою суду від 20.03.2019 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" про відмову від позову в частині позовних вимог. Закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування Акту від 23.11.2018 №7676/06-30-50-12.

Заслухавши пояснення представників сторін, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

До суду 22.03.2019 надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи копії листка непрацездатності.

Суд, розглянувши позовну заяву та відзив, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Враховуючи ухвалу суду від 20.03.2019 про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування Акту від 23.11.2018 №7676/06-30-50-12, суд розглядає позовні вимоги лише в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2018 №.

Сторонами не заперечується, що у спірний період позивач був платником орендної плати за землю з юридичних осіб.

Встановлено, що головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Бердичівського управління ГУ ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку з питань порушення правил сплати (перерахування) орендної плати за землю з юридичних осіб, платником орендної плати за землю Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця".

За результатом перевірки складено Акт №7676/06-30-50-12 від 23.11.2018 (далі - Акт, а.с. 24-34).

Під час перевірки встановлено, що платником порушено правила сплати (перерахування) суми самостійно визначеного грошового зобов'язання.

На підставі висновків акту перевірки Головне управління ДФС у Житомирській області винесло Товариству з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2018 яким за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 168565,60 грн зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 33713,12 грн (а.с. 35).

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України)

Згідно з п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст. 286.2 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно приписів п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно п. 102.1.ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до приписів п. 102.2. ст. 102 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Під час розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що норми п. 102.2 ст. 102 ПК України до позивача не застосовуються.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що у Акті зафіксовано порушення позивачем вимог п. 287.3 ст. 287 ПК України, що виявилось у несвоєчасній сплаті орендної плати за землю з юридичних осіб за 2018 рік.

Судом встановлено, що до складу документів, які були охоплені камеральною перевіркою податкової звітності та на підставі яких податковий орган визначив грошові зобов'язання для нарахування штрафних санкцій увійшли: рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (Наказ ДПА від 07.12.2010 №927), податкові повідомлення-рішення та податкові декларації з плати за землю за 2014 та 2015 роки.

Водночас, в розрахунку штрафних санкцій до Акту камеральної перевірки від 23.11.2018 №7676/06-30-50-12 датою операції вважається кінцевий термін для визначення кількості днів затримки для нарахування штрафних санкцій в порядку, визначеному п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідачем на вимогу суду було надано розрахунок штрафних санкцій до Акту, з якого вбачається, що датою набуття статусу боргу вказано терміни із 31.05.2012 по 31.08.2015 (а.с. 118-119)

Приписами п. 114.1 ст. 114 ПК України визначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи дату прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення (21.12.2018), яким до позивача застосовані штрафні санкції, а також дати граничних строків сплати грошових зобов'язань, вбачається, що податкове повідомлення-рішення в частині сум штрафних санкцій прийняте відповідачем поза межами 1095 днів.

Беручи до уваги те, що штрафна санкція є складовою податкового зобов'язання, на штрафні санкції поширюється строк давності (1095 днів), а тому податковий орган не мав право застосовувати штрафні санкції за несплату узгоджених податкових зобов'язань за 2012-2015 роки. Нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПКУ, проте як вбачається з розрахунку штрафних санкцій, податковим органом було порушено граничний строк передбачений п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу для визначення грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій щодо вищезазначених декларацій, внаслідок чого прийнято протиправно податкове повідомлення - рішення № про зобов'язання сплатити штраф на загальну суму 33713,12грн.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Вказаними рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, с уд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням№23 від 08.01.2019 та за позовну вимогу майнового характеру в сумі 1921,00 грн згідно платіжного доручення №33 від 31.01.2019 (а.с.4, 6).

Ухвалою суду від 20.03.2019 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" про відмову від позову в частині позовних вимог. Закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування Акту від 23.11.2018 №7676/06-30-50-12.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог в частині, що розглядались судом, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) № від 21.12.2018 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" (вул. Л. Карастоянової, 22, Бердичів, Житомирська область,13312, ) штрафу в сумі 33713,12 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста криниця" документально підтверджені судові витрати у сумі 1921(одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.04.2019.

Суддя О.В. Лавренчук