Справа № 647/559/19
Суддя: Миргород В. С.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/559/19
№ провадження 2-а/647/8/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.,

при секретарі Татаровській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Бериславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Бериславського відділу поліції головного управління національної поліції в Херсонській області капітана поліції Карпова Ігоря Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до начальника СРПП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області капітана поліції Карпова І.С. про скасування постанови ДПО18 №209982 від 06.03.2019 року, в якій зазначено, що 06.03.2019 року відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №209982, згідно якої було застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Із зазначеною вище постановою, позивач повністю не згоден та вважає її винесеною всупереч порядку встановленому діючим законодавством, а тому вона є незаконна й така, що підлягає скасуванню. Просив суд скасувати постанову серії ДПО18 №209982 від 06.03.2019 року, якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судом 11.03.2019 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив по справі не надав, справа розглядалась на підставі наявних матеріалів.

Судом у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, що надані позивачем докази та зазначені в позові обставини, є достатніми для прийняття рішення з наступних підстав:

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Судом встановлено, що начальник СРПП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області капітана поліції Карпов Ігор Сергійович склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, який обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та відповідно склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №209982, в якій зазначив, «06.03.2019 року о 14-00 год. на 61 км а/д Херсон-Генічеськ при початку руху та зміні його напрямку за межами населеного пункту не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.9.8.ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП» та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу передбаченому санкцією статті, а саме в розмірі 425,00 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто елементом складу адміністративного правопорушення неодмінно повинна бути вина у формі умислу чи необережності.

Відповідно до п. 9.8. ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, передбачені частини перша, друга, третя і п'ята статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

У випадках, передбачених частиною другою статті 258 КУпАП, коли протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу виноситься уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

06.03.2019 року позивач отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення ДПО18 №209982 від 06.03.2019 року. Адміністративний позов подано 06.03.2019 року, тобто у встановлені законом строки.

Здійснивши системний аналіз ст.ст. 288, 293 КУпАП та ст.ст. 5-9, 245, 264 КАС України, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до адміністративного суду у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства, з особливостями встановленими КУпАП.

З огляду на це, суд при вирішенні адміністративного позову не обмежений повноваженнями, визначеними ст. 245 КАС України, а наділений ще й повноваженнями, визначеними п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП, зокрема скасувати постанови (як повністю так і частково), змінювати захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідач відзив на позов не надав, а тому суд позбавлений можливості врахувати думку відповідача з приводу даної справи.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України учасник справи зобов'язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №209982 від 06.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 06.03.2019 року о 14-00 год. на 61 км а/д Херсон-Генічеськ при початку руху та зміні його напрямку за межами населеного пункту не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.9.8.ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно ч.2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому ст. 255 КУпАП.

Суд вважає, що стягнення було накладено правомочною особою.

В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки проступку, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність (ч.2 ст.122 КУпАП). Стягнення накладено в межах, встановлених санкцією статті. Строк давності для застосування стягнення не закінчився.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стаття 22 КУпАП (норма загальної частини КУпАП, яка розповсюджує свою дію також на правопорушення, передбачені особливою частиною КУпАП) передбачає можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, обмежившись усним зауваженням. Таке рішення можливе у разі невеликої суспільної шкідливості діяння та відсутності внаслідок нього збитків державним чи суспільним інтересам.

З огляду на повне дослідження обставин даної справи судом, необхідність повторного розгляду даної справи суб'єктом владних повноважень відсутня, оскільки це суперечило б засадам права особи на судовий захист, юридичної визначеності та обов'язковості судових рішень.

За встановлених конкретних обставин справи, вказане правопорушення не спричинило жодних збитків державним чи суспільним інтересам, тому не вважається суспільно шкідливим, у зв'язку з чим визнається судом малозначним.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу зі звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись 243-246, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 №209982 від 06.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати в частині накладення адміністративного стягнення в сумі 425,00 гривень, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю діяння і обмежитись усним зауваженням, в іншій частині дану постанову залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення, однак з врахуванням п. 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З текстом постанови можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя В. С. Миргород