Справа № 0240/2903/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2903/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

03 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2018 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 27.08.2018 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0202 від 18.04.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-0202 від 18.04.2018 Головного управління ДФС у Вінницькій області про визначення ОСОБА_2 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 28 387,20 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що згідно Державного класифікатору Будівель та споруд об'єкт житлової нерухомості, власником якого являється ОСОБА_2, не відноситься до жодного з типів нежитлових споруд, а тому відповідачем правомірно збільшено суму податку на 25000 грн.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в даному випадку об'єктом оподаткування є житловий будинок з вбудованим магазином загальною площею 1058,5 кв. м. При цьому, об'єктом нерухомості в частині торгівельного комплексу є об'єктом нежитлової нерухомості, а тому, підпункт "г" підпункту 266.7.1 пункту 266.7 ст. 266 ПК України до даного нерухомого майна не застосовується.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Відповідно до сертифікату відповідності Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №ВН000848 від 23.12.2010, було засвідчено закінчення будівництва об'єкту: Житловий будинок з вбудованим магазином, загальною площею 1058,5 кв.м., в т. ч. по торгівельному комплексі - 987,0 кв.м., по житловому будинку 71,5 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., кількістю працівників 10 людей, по АДРЕСА_1.

17.02.2011 рішенням виконавчого комітету Бершадської міської ради №13 "Про оформлення права власності і видачу свідоцтва на об'єкти нерухомого майна, що належить юридичним і фізичним особам", вирішено - "Оформити право приватної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на об'єкт нерухомого майна: в цілому житловий будинок з вбудованим магазином", що підтверджується, Свідоцтвом про право власності серія НОМЕР_1 від 21.02.2011 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132728969 від 31.07.2018.

Згідно свідоцтва права власності серія НОМЕР_1 від 21.02.2011, технічного паспорту та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132728969 від 31.07.2018, за позивачем наявні відомості про складові частини житлової та нежитлової нерухомості, а саме 50% від житлового приміщення (35,75 кв.м.) та 50% нежитлового приміщення (493,5 кв.м.).

Проте, 18.04.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0202, яким нараховано податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 28387,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що об'єкт оподаткування складається з об'єктів житлової та не житлової нерухомості, які підлягають оподаткуванню за різними ставками податку, при цьому, податковий орган безпідставно включив до бази оподаткування площу житлового будинку, яка є меншою за граничні розміри визначені п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно пп."а" 14.1.129.1 п. 14.1 ст. 14 ПК України до будівель, що віднесені до житлового фонду входять житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості.

Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Відповідно до пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об'єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; х) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Отже Податковим кодексом чітко розмежовано об'єкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення об'єктів житлової нерухомості, а також об'єкти нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 та пунктом 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Положенням п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України зазначено, що база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК).

При цьому, п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України вказано, що база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Рішенням сесії Бершадської міської ради від 13.07.2016 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Бершадської міської ради на 2016 рік", встановлено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Бершадської міської ради на 2017 рік.

Згідно п. 2 рішення Бершадської міської ради були встановлені ставки податку для об'єктів житлового та/або нежитлової нерухомості у розмірі:

- для фізичних осіб які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості господарських (присадибних) будівель (допоміжні приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо) - 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року;

- для фізичних осіб які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, що не визначені відповідно до законодавства до житлового фонду та використовуються для комерційної діяльності - 0,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року.

При цьому, ставки податку для об'єктів житлового та/або нежитлової нерухомості згідно прийнятого Бершадською міською радою рішення від 13.07.2016 не є тотожними.

Як вбачається з матеріалів справи, об'єктом оподаткування є житловий будинок з вбудованим магазином загальною площею 1058,5 кв.м.

Згідно технічного паспорту на майновий комплекс, зокрема зі змісту журналу "внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень громадського чи виробничого будинку", відповідний об'єкт включає в себе житловий будинок площею 71,5 кв.м. та торговельний комплекс площею 987,0 кв.м.

Тобто, об'єкт оподаткування складається з об'єктів житлової та не житлової нерухомості, які в свою чергу підлягають оподаткуванню за різними ставками податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що податковий орган безпідставно включив до бази оподаткування площу житлового будинку, яка є меншою за граничні розміри визначені п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

При цьому, суд відхиляє посилання апелянта на те, що податкове повідомлення-рішення формується ІС "Податковий блок" автоматично на підставі наявних відомостей про об'єкти оподаткування, оскільки наявна в інформаційно-аналітичних базах податкова інформація носить виключно інформативний характер, а дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 27.02.2018 (справа №811/2154/13-а), від 31.07.2018 (справа №817/1339/17), від 29.03.2019 (справа №808/3412/16).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення №0-0202 від 18.04.2018, яким ОСОБА_2 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, а відтак про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.