Справа № 460/2894/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№857/1976/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі №460/2894/18, головуючий суддя Недашківська К.М. проголошене о 15:31 год. у м. Рівне повний текст складений 14.01.2019р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому належить на праві власності об'єкт нерухомого майна - «Свинарник» загальною площею 832,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 214). Позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 18.06.2018 №0-1720, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2017 року у розмірі 13318 грн. 40 коп. Вказує, що таке майно не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в порядку абзацу «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України, оскільки позивач займається вирощуванням сільськогосподарських культур та тварин як голова та член особистого селянського господарства, не являючись фізичною особою - підприємцем.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 18 червня 2018 року №0-1720.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зазначає, що позивач, як фізична особа, не здійснює сільськогосподарської діяльності, передбаченої КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, а відтак дія абзацу «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України на нього не поширюється. Крім того вказує, що позивач не являється виробником сільськогосподарської продукції в розумінні закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», Закону України «Про сільськогосподарський перепис», та Податкового кодексу України. Відтак, належне позивачу нерухоме майно - «свинарник» загальною площею 832,4 кв.м., є об'єктом оподаткування в порядку статті 266 Податкового кодексу України. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна - «Свинарник» загальною площею 832,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 214) (форма власності - приватна; розмір частки - 1/1), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2016.

Фіскальним органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 18.06.2018 №0-1720, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2017 року у розмірі 13318 грн. 40 коп.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а будівля, яка йому належить на праві приватної власності, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.2, пункту 266.2, підпунктом 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Відповідно до абзацу «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім того, у підпункті 14.1.235 статті 14 ПК України визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника виключно для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV цього Кодексу «Спеціальні податкові режими», до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», що прямо визначено самим підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Таким чином, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ «Податок на майно».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» №2238-III від 18.01.2001 (далі іменується - Закон України №2238-III), сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця. Проте, він являється головою та членом особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою Демидівської селищної ради від 13.03.2018.

Дана обставина також підтверджується Довідкою про наявність у фізичної особи земельних ділянок від 15.08.2018 №180 форми №3ДФ, де зазначено про наявність у позивача права на користування землями для ведення особистого селянського господарства - 0,50 га.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач займається вирощуванням сільськогосподарських культур та тварин: відповідно до довідки від 15.08.2018 №181 вирощує картоплю на земельній ділянці 0,50 га; відповідно до Акту обстеження від 15.08.2018 вирощує свиней, кролів.

Таким чином, позивач використовує належну йому на праві приватної власності будівлю - «свинарник» для ведення особистої сільськогосподарській діяльності.

Крім цього, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

З наведених вище норм слідує, що споруди, які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутні; позивач не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об'єкта нерухомого майна - «Свинарник» загальною площею 832,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 214), оскільки займається розведенням свиней, використовує нежитлову будівлю (свинарник) у своїй діяльності особистого селянського господарства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі №460/2894/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 11.04.2019р.