Справа № 420/1646/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1646/19
УХВАЛА

12 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про приведення самовільно реконструйованої квартири в первинний стан, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому позивач просить:

- зобов'язати ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в первинний стан, шляхом відновлення міжкімнатних перестінків та відновлення балкону замість улаштованої лоджії;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Приморської районної адміністрації Одеської області сплачений судовий збір.

Пред'явлена позовна заява підлягала залишенню без руху, оскільки була подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, з підстав не надання суду належного доказу відправлення відповідачу та третій особі копії позову разом з додатками, у зв'язку з чим ухвалою від 25.03.2019 року вказаний позов був залишений без руху та позивачу наданий 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвала про залишення адміністративного позову без руху отримана представником позивача 01.04.2019 року, що підтверджується підписом представника в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

10 квітня 2019 року представником позивача, на виконання ухвали про залишення позову без руху, подано клопотання про поновлення провадження (вхід. №12946/19) в якому зазначено, що належним доказом надіслання суб'єктом владних повноважень позовної заяви з додатками відповідачу та третім особам є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Розглянувши вказане клопотання представника позивача, суд дійшов висновку, що недоліки вказані в ухвалі суду від 25.03.2019 року позивачем не усунені з огляду на наступне.

Згідно п.1 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі - Правила №270) ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до п.2 Правил №270 повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно п.2 Правил №270 розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Суд звертає увагу позивача, що фіскальний чек є доказом надання послуг поштового зв'язку, який підтверджує найменування оператора, об'єкта поштового зв'язку, який надає послуги, дату, вид послуги та її вартість, але ж за даними позивачем доказами, а саме: копією фіскального чеку за №498 від 19.03.2019 року (маса: 0.180 кг.; куди: 65014 Одеса) та копією фіскального чеку за №641 від 19.03.2019 року (маса: 0.162 кг.; куди: 65009 Одеса) суд має можливість встановити, що ОСОБА_1 та Управлінню ДАБК Одеської міської ради направлено кореспонденцію, проте за даними доказами не можливо ідентифікувати на яку адресу та що саме було направлено відповідачу та третій особі.

Таким чином, суд приймає до відома позицію Верховного Суду викладену у постанові від 20.06.2018 року по справі №820/1186/17 та зазначає, що належним доказом надіслання суб'єктом владних повноважень відповідачу у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів дійсно може бути фіскальний чек, з якого суд може встановити на яку адресу та коли саме направлено кореспонденцію, проте з поданих позивачем копій фіскальних чеків, суд не вбачає, що саме було направлено відповідачу та третій особі.

Також суд зазначає, що згідно з ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, а саме національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації". Зокрема, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Таким чином суд зазначає, що позивачем надано до позовної заяви копії фіскальних чеків, проте не засвідчених у спосіб передбачений діючим законодавством України.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що копії фіскальних чеків наданих представником позивача не є належним чином засвідченими, а тому як докази відправлення копії позову з додатками відповідачу та третій особі є допустимими, проте не є належними та достатніми у розумінні ст.73 та 76 КАС України, а відтак, суд не має можливості встановити, що саме було направлено позивачем на адресу відповідача та третьої особи.

Окрім вказаного, суд також звертає увагу позивача на ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у встановлений судом строк позивачем не були усунені визначені в ухвалі про залишення позову без руху недоліки позовної заяви.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При таких обставинах, в силу п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позов слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Керуючись ст.169 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про приведення самовільно реконструйованої квартири в первинний стан - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов