Справа № 1.380.2019.000879
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000879
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною відмови та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.01.2019 № 5378/Щ-20/07.05-06 в призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з врахуванням вислуги років, що становить 25 (двадцять пять) років 03 (три) місяці 19 (девятнадцять) днів;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за вислугою років з 26.12.2018;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії по інвалідності з врахуванням вислуги років, що становить 25 (двадцять пять) років 03 (три) місяці 19 (девятнадцять) днів, починаючи з дати призначення пенсїї 23.08.2018 по 26.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19» від 14.08.2018 №65 о/с він був звільнений з органів Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). На момент звільнення, для призначення пенсії, позивач мав вислугу років у пільговому обчисленні 25 років 03 місяці 19 днів, з яких 19 років 3 місяці 7 днів у календарному обчисленні. 26.12.2018 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення довічної пенсії за вислугою років із врахуванням вислуги років позивача у пільговому обчисленні на день звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України. Однак відповідач листом від 25.01.2019 №5378/Щ-20/07.05-06 відмовив в призначенні (перерахунку) пенсії позивачу за вислугою років, оскільки на день звільнення він не мав вислуги в 23 календарних роки 6 місяців, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вважаючи таку відмову ГУ ПФУ у Львівській області протиправною та такою, що порушує його конституційні права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

29.03.2019 на адресу суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх. № 10603), у якому зазначає, що пенсія за вислугу років згідно із пунктом «а» ст. 12 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначається при наявності у військовослужбовця на день звільнення зі служби вислуги - 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Згідно із наказом державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 14.08.2018 № 65 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній Кримінально-виконавчій службі України відповідно до п. 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 2 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Оскільки календарна вислуга років на день звільнення становить - 19 років 03 місяці 07 днів, законні підстави для призначення пенсії відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Окрім того, відповідачем подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11.04.2019 відмовлено у задоволенні такого клопотання, оскільки відповідно до п.1 ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а справа, що розглядається відноситься до категорії справ визначених статтею 263 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом №65 о/с від 14.08.2018, підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1, заступник начальника УВП із соціально-виховної та психологічної роботи - начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.08.2018 відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу),

Відповідно до вказаного наказу, вислуга років позивача на день звільнення становить в календарному обчисленні 19 років 03 місяць 07 день, в пільговому обчисленні - 25 років 03 місяців 19 днів.

26 грудня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, згідно якої просив призначити йому довічну пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дня звернення та провести перерахунок призначеної йому пенсії по інвалідності, врахувавши вислугу років позивача у пільговому обчисленні на день звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України та виплатити різницю в пенсії з дня призначення пенсії за інвалідністю до дня призначення довічної пенсії за вислугу років.

Розглянувши заяву позивача, відповідач, листом від 25.01.2019 №5378/Щ-20/07.05-06, фактично відмовив йому в призначенні пенсії за вислугу років, повідомивши, що, оскільки, на день звільнення (16.08.2018) вислуга в календарному обчисленні становить 19 років 03 місяці 07 днів, підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону № 2262 визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2262 до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Днем звільнення позивача зі служби є 16.08.2018 року, а відтак його календарна вислуга має становити 23 роки та 6 місяців і більше.

З огляду на викладене у позивача відсутнє право на отримання пенсії за вислугу років, оскільки вислуга років позивача станом на день звільнення у календарному обчислені становить -19 років 03 місяці 07 днів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, постанові від 22 листопада 2018 року у справі №161/4876/17, а також в постанові від 22 січня 2019 року у справі №295/10742/16-а.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи прийняте суб'єктом владних повноважень рішення судом не встановлено порушення норм передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною відмови та зобовязання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.