Справа № 200/11211/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №200/11211/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Кобець О.А., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. у справі № 200/11211/18-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області (далі - відповідач, УПФУ), в якому просив: визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії протиправними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області призначити пенсію на пільгових умовах з моменту подання заяви від 27 червня 2018 року з урахуванням періодів пільгового стажу з 01.09.1985 року по 05.05.1986 року, з 06.05.1986 року по 13.06.1988 року, з 01.08.1988 року по 01.07.2002 року; стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви у розмірі 704,80 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року в задоволені позовних вимогах відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява позивача містить всю необхідну інформацію, що передбачена заявою встановленого зразка, неналежна форма заяви не була підставою для відмови позивачу у призначені пенсії. Визначення невідповідності поданих документів та посилання на відсутність підстав для призначення пенсії фактично і є відмовою у призначенні пенсії, тобто рішенням суб'єкта владних повноважень, яке стосується права позивача на пенсійне забезпечення.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою довільної форми від 27 червня 2018 року про призначення пенсії відповідно до Списку № 1 (а.с.43, 47).

До заяви були додані документи: довідка про заробітну плату для нарахування пенсії, довідка уточнююча особливий характер та умови праці; довідка про підземні спуски в шахту; довідка про перейменування підприємства; накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області листом від 04 липня 2018 року № 234/Г-22-01-01 повідомлено, що згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 (із змінами), місто Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до Закону України від 02.09.2014 № 1669 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та набранням чинності Розпорядження Кабінету Міністрів від 02.12.2015 № 1275 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання. Таким чином прийняти для призначення пенсії документи, які видані з порушенням чинного законодавства України, немає законних підстав.

Відповідно до диплому НТ № 873208, позивач у період з 1985 року по 1990 рік навчався Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова за спеціальністю підземна розробка вугільних родовищ (а.с.25).

Згідно свідоцтва № 3098 від 11.11.1988, позивач в період з 05.08.1988 по 10.11.1988 навчався за професією гірничий робітник ремонту гірничих виробіток (а.с.26).

Відповідно до копії трудової книжки позивач: у період з 06.05.1986 по 13.06.1988 проходив службу в рядах радянської армії; з 01.08.1988 прийнятий учнем гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці ВТБ-1 та направлений на учбово-курсовий комбінат п/о «Донецьквугіль» для навчання за професією; у період з 05.08.1988 по 10.11.1988 проходив навчання в УКК п/о «Донецьквугіль»; 11.11.1988 присвоєно 2 розряд гірника по ремонту гірничих виробок підземний з повним робочим днем у шахті; 01.12.1988 присвоєно 3 розряд гірника по ремонту гірничих виробок підземний; 04.03.1992 призначений гірничим майстром на УРВ-2 з повним робочим днем у шахті; 01.01.1994 призначений виконуючим обов'язок помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті; 02.01.1995 призначений помічником начальника дільниці УРВ-2 підземним з повним робочим днем у шахті; 24.03.1997 переведений на дільницю по ремонту та погашенню виробіток підземним помічником начальника дільниці з повним робочим днем у шахті; 01.07.1997 призначений заступником начальника дільниці по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті; 01.07.2002 звільнений за власним бажанням (а.с.9-10).

Військовими квитком підтверджується служба позивача в армії (а.с.22-24).

Відповідно до довідки уточнюючої особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії та підтверджуючий постійну зайнятість на пільговій роботі № 127 від 14.05.2018 виданої ДП «шахти Жовтневий рудник», підтверджено працю позивача в ОП "Шахта "Октябрьский рудник" ГП "ДУЄК" м.Донецьк: у період з 01.08.1988 по 04.08.1988 учнем гірника по ремонту гірничих виробіток підземного з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162; з 05.08.1988 по 10.11.1988 проходив навчання по професії гірник по ремонту гірничих виробок підземний; з 11.11.1988 по 03.03.1992 працював за професією гірник по ремонту гірничих виробіток підземного з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162; з 04.03.1992 по 31.12.1993 працював за професією майстер гірничий підземним з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162; з 01.01.1994 по 01.01.1995 працював за професією виконуючий обов'язки помічника начальника дільниці підземного з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162; з 02.01.1995 по 30.06.1997 працював за професією помічника начальника дільниці підземного з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162; з 01.07.1997 по 01.07.2002 працював за професією заступника начальника дільниці підземного з повним робочим днем на підземних гірничих роботах у виробництві Видобуток вугілля, що передбачено Списком № 1 затвердженим Постановою КМУ 11.03.1994 № 162. Зазначено також про накази про атестацію робочих місць умов праці № 78к від 17.01.1995, № 34к від 18.01.2000 (а.с.27-28)

Довідка № 127 від 14.05.2018 виданої ДП «шахти Жовтневий рудник», підтверджує підземні спуски позивача з 01.08.1988 по 10.11.1988 (а.с.29).

Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №331 від 14.05.2018 підтверджує нарахування заробітної плати за період з 01.11.1991 по 30.10.1996 (а.с.31).

Накази № 78/К від 17.01.1995, № 34/К від 18.01.2000 підтверджують проведення атестації робочих місць на підприємстві за професією позивача (а.с.32-33).

За даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 (форми ОК-5) за період його роботи з січня 1999 року по 01 липня 2002 року з заробітку утримувалися до пенсійного фонду страхові внески (а.с. 36).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки позивач не звертався до управління ПФУ із необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак територіальний орган ПФУ не мав підстав для призначення пенсії. Разом з цим, не погодився з висновками ПФУ викладеним у листі від 04.07.2018 року № 234/Г-22-01-01 щодо відсутності законних підстав у прийнятті для призначення пенсії документів, які видані з порушенням чинного законодавства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з частино 1 статті 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч.2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно п. "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

Згідно із статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба і перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки і органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 23 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок» від 12 жовтня 1967 року, який діяв на момент призову позивача на військову службу, призов громадян на дійсну військову службу провадиться щорічно повсюдно два рази на рік (у травні-червні та у листопаді-грудні), за наказом Міністра оброни СРСР. Кількість громадян, що підлягає заклику, установлюється Радою Міністрів СРСР. Точні строки явки громадян на закличні ділянки визначаються наказами районних (міських) військових комісарів. По оголошенні наказу про призов на дійсну військову службу кожний призовник зобов'язаний з'явитися точно в строк, зазначений у наказі військового комісара, на призовну ділянку, до якого він приписаний за місцем проживання.

На період проходження позивачем служби в армії діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590 (далі - Положення №590).

Пунктом 109 Положення №590, передбачено, що к праці, зазначеної в списках №1 і №2 відноситься і служба в армії, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, служба в армії прирівнюється до праці, що передувала службі або слідувала з нею, зазначений порядок застосовується і в тих випадках, коли між працею та службою мало місце навчання в вищих або середніх спеціальних учбових закладах.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та Інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Згідно статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Випускникам закладів професійної (професійно-технічної) освіти денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.

Отже, період навчання зараховується до страхового та спеціального стажу роботи, за умови зарахування на роботу за набутою професією після закінчення навчання. Час перебування на військовій службі зараховується до спеціального стажу роботи, якщо особа, зокрема, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючою довідкою, а у разі коли підприємства розміщуються на території проведення антитерористичної операції спеціальний трудовий стаж відповідно до п. 20 Порядку № 637 підтверджується даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1-3 статті 44 Закону №1058 (у редакції на час звернення позивача), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За положенням пункту 1 частини 1, частини 2 та 5 статті 45 Закону №1058 (у редакції на час звернення позивача), пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок № 22-1).

За положенням п.1.1, 1.6, 1.7, 4.1, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.6).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п.1.7).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) (п.4.1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. (п.4.7).

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсію, відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень у Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25 березня 2004 року N 4-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 квітня 2004 року за N 427/9026 (зі змінами). У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд критично ставиться до висновків суду першої інстанції та доводів відповідача наданих суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки із листа Управління від 04.07.2018 № 234/Г-22-01-01 не вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії є неналежна форма та зміст заяви позивача, а також не зазначено про відсутність необхідних документів. Зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка. Отже, зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд припустився формалізму.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки ПФУ у листі від 04.07.2018 № 234/Г-22-01-01 щодо відсутності законних підстав у прийнятті для призначення пенсії документів, які видані з порушенням чинного законодавства України, не відповідають вимогами законодавства.

Суд зазначає, що відповідач має право проведення перевірки даних зазначених в трудовій книжці позивача. Підприємство на якому працював позивач на теперішній час не ліквідовано.

З приводу посилання відповідача на те, що довідки видані підприємствами розташованими на непідконтрольній території, суд зазначає наступне.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженому розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р.

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 "Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Суд, зазначає, що у разі якщо підприємство де працював позивач, розташовано на території, що міститься у Переліку затвердженому розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території де розташовано підприємство. Оскільки, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Тобто, посилання відповідача у листі на звернення позивача про призначення пенсії на те, що підприємство яким видано довідки знаходиться на непідконтрольній території, як підставу неможливості підтвердження пільгового стажу, суд не може прийняти, оскільки за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки не дає підстав для відмови у прийнятті заяви з документами, та зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці та іншими документами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року "Лоізіду проти Туреччини" дійшов такого висновку "Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території".

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Отже, права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, орган Пенсійного фонду України з урахуванням записів в трудовій книжці позивача та інших відомостей, повинен взяти до уваги інформацію зазначену у таких довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті документів та не розглянуто заяву у межах вимог Закону № 1058 та Порядку № 22-1.

Суд зазначає, що відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, а у межах вимог Порядку № 22-1 здійснено розгляд питання прийняття поданих документів. Крім того, лист відповідача не містить переліку документів які ним не прийнято та який стаж не зараховано.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України

Суд не може перебирати компетенцію суб'єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Враховуючи викладене, суд з метою захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та оскільки за поданою позивачем заявою від 27 червня 2018 року (яка надійшла до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області 27 червня 2018 року та була зареєстрована за № 234/Г-22-01-01) про призначення пенсії відповідач відповідного рішення по суті не приймав, уповноважений орган та суд першої інстанцій не перевіряли дотримання інших умов для призначення пенсії, зокрема, не з'ясовували та не вирішували питання щодо наявності у позивача страхового стажу, що є обов'язковою умовою для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку про необхідність покласти на відповідача обов'язок повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Відповідно до викладеного, у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. у справі № 200/11211/18-а - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 р. у справі № 200/11211/18-а - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області розглянути повторно заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова