Справа № 12124/10/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року м.Одеса

суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ „Будівельник”) з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси (далі ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення –рішення ДПІ №/0 від 15.11.2010 року, за яким йому визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість 50541 гривень (за основним платежем 33694,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 16847,0гривні) в частині нарахування податкового зобов’язання за основним платежем у сумі 30060,67грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що рішення, яке оспорюється винесене на підставі акту перевірки № 5457/148/20972337/23-02 від 27 жовтня 2010 року планової виїзної перевірки ТОВ „Будівельник” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року. Але висновки Акту про порушення ним пп.7.3.1 п.7.3,п.4.1 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №168/97-ВР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №168/97-ВР), в результаті чого занижено податкове зобов’язання на суму 16652грн. в квітні 2009 року, та завищено всього у сумі ПДВ 17042грн. при здійсненні ним господарської діяльності не відповідають дійсним обставинам.

Заниження задекларованих показників у рядку 1 "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів" Декларацій з податку на додану вартість, на загальну суму 16652 грн. при здійсненні операцій з надання в оренду Миколаївською та Черкаською філіями нежилих приміщень підприємством не допущено. Визначення бази оподаткування податком на додану вартість на дату виникнення податкових зобов'язань з наданих послуг проведено за загальним правилом, встановленим п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України N 168/97-ВР. За попередній перевірений період на 31 березня 2009 року, результати якого викладено в акті перевірки № 2330/23-02/20972337/136 від 30.06.09р., податковим органом будь яких порушень при нарахуванні податкових зобов'язань з ПДВ не було встановлено.

На 31 березня 2009 року (дату закінчення попередньої перевірки) загальний залишок кредиторської заборгованості по послугам оренди на дату складання акту попередньої перевірки становив 99913 грн., із яких по Миколаївській філії в сумі 85291 грн. та по Черкаській філії - 14622 грн. Самі послуги за отриманими авансами Миколаївською філією надані на протязі грудня 2008 року - травня 2009 року та Черкаською філією надані в квітні 2009 року. При цьому з отриманого авансу Миколаївською філією, у відповідності до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону про ПДВ, ТОВ „Будівельник” було нараховано та задекларовано податкове зобов'язання з ПДВ в листопаді 2008 року в сумі 176043 грн., в тому числі 64722 грн. з отриманих авансів. З отриманих авансів в березні 2009 року на Черкаській філії на суму14622 грн., нараховано 2437 грн. ПДВ. Підтвердженням нарахування вчасно та в повному об'ємі податкового зобов'язання з ПДВ при отриманні авансів по Миколаївській та Черкаській філіях свідчать записи в Реєстрі виданих податкових накладних та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди. Виписка податкових накладних та їх включення до реєстру відбулась одночасно.

Також позивач зазначив, що необґрунтовані висновки акту перевірки щодо завищення ПДВ у сумі 17 042, 00 грн. в частині завищення на суму 13 379,00 грн., оскільки не включення коштів контрагентами до складу податкових зобов'язань за відповідні звітні періоди не можуть бути підставою для нарахування санкцій на ТОВ „Будівельник”. Податковий кредит на суму 3456,00 грн., підтверджений податковими накладними постачальників, але одержані із запізненням. Проте ТОВ „Будівельник” своєчасно скорегувало його у 2009 році, декларації були прийняті податковим органом без зауважень. Щодо зазначення в акті перевірки про наявність помилки в додатку до декларації в індивідуальному податковому номері платника-постачальника, то Законом від 21 грудня 2000 року N2181-ПІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачений порядок щодо не визнання декларації як податкової у даному випадку, а саме у випадку подання платником звітності з вищепереліченим недоліком,

працівники ДПС повинні попередити платника податків про виявлені недоліки і про

наслідки прийняття органами ДПС такої податкової звітності та запропонувати надати

нову, оформлену належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ „Будівельник” зареєстровано виконкомом Одеської міської ради 29.03.1994 року, перебуває на податковому обліку в ДПІ (а.с.143-148).

З 22.07.2010 року працівниками ДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ „Будівельник” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року, за результатами якої складений акт №5457/148/20972337 від 27.10.2010 року ( а.с.20-47).

В висновку Акту вказано, що перевіркою встановлені порушення пп.7.3.1 п.7.3, п.4.1 ст.4 Закону України №168/97-ВР, в результаті чого занижено податкове зобов’язання на суму 16652грн. в квітні 2009 року, та завищено всього у сумі ПДВ 17042грн. ( а.с.46).

На підставі Акту №5457/148/20972337 від 27.10.2010 року ДПІ 15.11.2010 року прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 , за яким ТОВ „Будівельник” визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість у сумі 50541гривень (за основним платежем 33694,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 16847,0гривні) за встановлені перевіркою порушення пп.7.3.1 п.7.3,п.4.1 ст.4 Закону України №168/97-ВР (а.с.19).

Пункт 4.1 ст.4 Закону України №168/97-ВР визначає базу оподаткування ПДВ, а п.7.3 ст.7 дату виникнення податкових зобов’язань. Відповідно до пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону датою виникнення податкових зобов’язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталась раніше: або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти-дата їх оприбуткування в касі платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата оформлення документів, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В акті перевірки зазначено, що на порушення п.7.3 ст.7 Закону України №168/97-ВР підприємством в квітні 2009 року занижено податкове зобов’язання на суму 16652грн., а саме по Миколаївській філії ТОВ „Будівельник” не віднесено до податкового зобов’язання з ПДВ вартість послуг по оренді торгових міст на суму 85291грн., в т.ч. ПДВ 14215грн. По бухгалтерському обліку визначена операція знайшла своє відображення кредитове сальдо рахунку 361 на 01.04.2009 року на суму 85291; по Черкаській філії не віднесено до податкового зобов’язання з ПДВ вартість послуг по оренді торгових міст на суму 14622грн., в т.ч. ПДВ 2437грн. По бухгалтерському обліку визначена операція знайшла своє відображення кредитове сальдо рахунку 361 на 01.04.2009 року на суму 12177грн., та по рахунку 3772 (розрахунки з дебіторами) на 01.04.2009 року на суму 2445грн. На дату проведення перевірки кредиторська заборгованість по бухгалтерським рахункам 361,3772,6811 не була відображена в реєстрі суб’єктів господарювання, з якими в перевіряємому періоді перебувало ТОВ „Будівельник” у господарських відносинах наведеного в додатку №2 до Довідки від 30.06.2009 року (а.с.33).

Судом встановлено, що до складу ТОВ „Будівельник” входять дві філії без статусу юридичної особи: в м.Миколаєві та м.Черкаси. ТОВ „Будівельник” самостійно обчислювало суму податкового зобов'язання, яку зазначало в деклараціях. В перевіреному періоді, як і в попередньому (станом на 31 березня 2009 року), ТОВ здійснювало здавання в оренду нежилих приміщень фізичним та юридичним особам на філіях в містах Черкаси та Миколаїв.

За попередній перевірений період на 31 березня 2009 року, результати якого викладено в акті перевірки № 2330/23-02/20972337/136 від 30.06.09р., податковим органом будь яких порушень при нарахуванні податкових зобов'язань з ПДВ не було встановлено.

В акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, згідно яких встановлено заниження податкового зобов’язання та містяться розбіжності в податковому та бухгалтерському обліку за перевіряємий період. Суд вважає обґрунтованим доводи позивача що посилання перевіряючих в обґрунтування своїх висновків на не відображення в реєстрі суб'єктів господарювання, з якими в перевіреному періоді перебувало ТОВ «Будівельник»у господарських відносинах наведеного в додатку №2 до Довідки про загальну інформацію до акту перевірки №2330/23-02/20972337/136 від 30.06.09р. є не спроможним, оскільки вказаний додаток є складовою зразків форм до актів перевірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 11 вересня 2008 р. N 584 "Про затвердження зразків форм актів перевірок та методичних рекомендацій щодо їх оформлення" та не має ні нормативного ні законодавчого значення.

Актом перевірки, на підставі якого прийняте оскржуєме податкове повідомлення-рішення, не спростовуються доводи позивача про відповідність даних декларацій первинним бухгалтерським документам, у тому числі даним бухгалтерських рахунків 361 "Розрахунки з покупцями товарів, робіт (послуг)", 3772 «Розрахунки з іншими дебіторами», 6811 «Розрахунки за авансами одержаними». Послуги за отриманими авансами Миколаївською філією надані на протязі грудня 2008 року - травня 2009 року та Черкаською філією надані в квітні 2009 року. При цьому з отриманого авансу Миколаївською філією ТОВ було нараховано та задекларовано податкове зобов'язання з ПДВ в листопаді 2008 року з отриманих авансів, по Черкаській філії в березні 2009 року , що підтверджується записами в Реєстрі виданих податкових накладних та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди. Виписка податкових накладних та їх включення до реєстру відбулась одночасно (а.с.53-88).

В акті перевірки також зазначено, що ТОВ «Будівельник»було отримано від підприємств постачальників товарів (робіт, послуг) податкові накладні на загальну суму ПДВ 17042грн. При цьому а акті перевірки визначено, що позивач суми ПДВ по податковим накладним включив до складу податкового кредиту відповідного періоду, відобразив у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за відповідні звітні періоди, наданих до ДПІ (а.с.36-38), тобто позивачем виконані всі вимоги Закону України №168/97-ВР щодо формування податкового кредиту.

Суд вважає необґрунтованими доводи перевіряючих в обґрунтування наявності порушення у позивача вимог Закону України №168/97-ВР з посиланням на те, що згідно бази даних АРМ «Контагент»постачальниками товарів, робіт (послуг) підприємства ТОВ «Будівельник» суми податку на додану вартість по зазначеним в акті перевірки податковим накладним не включено до складу податкових зобов’язань декларацій з ПДВ за відповідні періоди, оскільки жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Також суд вважає обґрунтованою позицію позивача що ним підтверджений податковий кредит на суму 3456,00 грн. податковими накладними постачальників, але одержані із запізненням, оскільки ТОВ „Будівельник” своєчасно скорегувало його у 2009 році, декларації, у тому числі по скорегованому ПДВ були прийняті податковим органом без зауважень.

Не спроможним є посилання перевіряючих в Акті перевірки в обґрунтування своїх висновків на законодавство про нікчемність правочинів, оскільки не зазначений ни єдиний правочин, його сторони, дата укладення, які на думку перевіряючих є нікчемними.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечень з боку ДПІ на позов не надійшло.

Розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що прийняте ДПІ податкове повідомлення-рішення відносно позивача в частині нарахування податкового зобов’язання у сумі 45046,5грн. (за основним платежем у сумі 30031,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 15015,50грн.) не ґрунтується на законодавстві.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в їх обґрунтування позовних вимог і вони підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення –рішення ДПІ №/0 від 15.11.2010 року, за яким йому визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість 50541 гривень (за основним платежем 33694,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 16847,0гривні) в частині нарахування податкового зобов’язання у сумі 45046,5грн. (за основним платежем у сумі 30031,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 15015,50грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, ч.6 ст.128, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельник” до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення –рішення – задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення –рішення ДПІ №/0 від 15.11.2010 року, за яким ТОВ „Будівельник” визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість 50541гривень (за основним платежем 33694,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 16847,0гривні) в частині нарахування податкового зобов’язання у сумі 45046,5грн. (за основним платежем у сумі 30031,0 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 15015,50грн.).

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167 КАС України.

Суддя