Справа № 500/2436/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1920/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (головуючого судді Баб'юка П.М.) розглянуте у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль о 11 год. 57 хв. повний текст складено 02.01.2019 у справі № 500/2436/18 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.11.2018 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди, зобов'язати відповідача провести з 01 січня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 35856,70 грн., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, зобов'язати відповідача надалі, при зміні складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від зміненої суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_2 - судді у відставці, з 01 січня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 35856,70 грн., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надалі здійснювати такий перерахунок - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило його в апеляційному порядку та просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, тому вимога про проведення перерахунку з 01.01.2018 безпідставна. Посилається на Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII (набрав чинності 22 липня 2018 року) внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, як розрахункової величини.

Позивач подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у зв'язку з поданням заяви про відставку, рішенням Вищої Ради правосуддя № 3445/0/15-16 від 26.12.2016, позивача - ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області і наказом голови цього суду від 28.12.2016 відраховано зі штату суду.

На час звільнення стаж позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становив 36 років 8 місяців, з яких 20 років 4 місяці на посаді судді.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.04.2017 дії Тернопільського об'єднаного управління ПФУ при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визнано неправомірними і зобов'язано здійснити перерахунок довічного грошового утримання з 29.12.2016 в розмірі 90% суддівської винагороди, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на посадах слідчого, старшого слідчого, начальника слідчого відділення та заступника начальника райвідділу по слідству в органах внутрішніх справ Тернопільської області.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 вказана постанова Тернопільського міськрайонного суду залишена без зміни.

Вказане судове рішення відповідачем виконано, з 29.12.2016 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% суддівської винагороди.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки Апеляційного суду Тернопільської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5073/18 від 14 серпня 2018 року суддівська винагорода складає 35856,70 грн., у тому числі: посадовий оклад - 19382,00 та доплата за вислугу років - 13567,40 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 1938,20 грн та щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 969,10 грн.

У зв'язку із зміною розміру суддівської винагороди суддів, 14.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач №14480/04 від 19.09.2018 позивачу відмовив в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, мотивував тим, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Крім того. розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 80% і якщо виходячи з цього проводити перерахунок, то сума утримання є меншою, ніж та що призначена раніше, в зв'язку з чим проводити перерахунок недоцільно.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають норма матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Статтею 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

21.07.2018 опубліковано Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII.

Цим Законом внесені зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, зокрема, в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» названого Закону слово та цифри « 1600 гривень» змінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII набрав чинності з 22.07.2018.

У рішенні від 01.11.2018 по справі №0640/3835/18 Верховний Суд зазначив, що оклад судді є однією зі складових суддівської винагороди, а 15.05.2018 Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» № 2415-VIII були внесені зміни до пункту 3, розділу 11 Закону України № 1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Як зазначено в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультра активна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Отже, у даному випадку самим законодавцем дію Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VII в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме, на правовідносини, починаючи з 01.01.2017.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762 гривні.

З огляду на зазначене, з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Як свідчать матеріали справи, згідно довідки Апеляційного суду Тернопільської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5073/18 від 14 серпня 2018 року суддівська винагорода складає 35856,70 грн., у тому числі: посадовий оклад - 19382,00 та доплата за вислугу років - 13567,40 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 1938,20 грн та щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 969,10 грн.

Вказана довідка містить в собі перелік складових суддівської винагороди у відповідності до вичерпного переліку, наведеного в Законі України «Про судоустрій та статус суддів».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з суми 35856,70 грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надалі, при зміні складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від зміненої суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Посилання скаржника на пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в наданій позивачем довідці чітко зазначена дата виникнення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 01.01.2018, і відповідач, прийняв цю довідку до виконання, однак здійснив перерахунок не з 01.01.2018, а лише з 01.08.2018.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Щодо зазначеного у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 що відповідачем є Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, а не комісія з припинення, а тому відповідно до частини 1 статті 293 КАС України, голова комісії з припинення не була учасником справи і не є тією особою яка має право на оскарження в апеляційному порядку рішення суду є необґрунтованими доводами, оскільки згідно частини 3 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам), також частина 4 статті 55 КАС України визначає, що Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник, а як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в розділі «Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення» зазначено, що відповідач перебуває у стані припинення, в розділі «Прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» - ОСОБА_4, 29.03.2016 - керівник, голова комісії з припинення або ліквідатор, яка і підписала апеляційну скаргу.

Також апеляційний суд враховує, що Верховним Судом ухвалою від 21 лютого 2019 року відкрито провадження у зразковій адміністративній справі № 200/865/19-а, що відповідає ознакам типової, визначених пунктом 21 частини 1 статті 4 КАС України, оскільки: позивачами у них є судді у відставці, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання; відповідачем у них є один і той самий суб'єкт владних повноважень (територіальний орган Пенсійного фонду України), на обліку в якому перебувають позивачі; спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв'язку із виникненням права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання після набрання чинності Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року № 2415-VІІІ); позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії (рішення) та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з моменту виникнення права на такий перерахунок), а згідно ухвали Верховного Суду від 18 березня 2019 року закрито провадження у зразковій справі, оскільки Управління ПФУ в добровільному порядку 21 лютого 2019 року здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 1 січня 2018 року по 31 липня 2018 року.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі №500/2436/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 08.04.2019