Справа № 0440/5645/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5645/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року (суддя Жукова Є.О.) по справі №0440/5645/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком;

зобов'язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області додатково зарахувати до загального трудового стажу період її роботи в колгоспі ім. Кірова, КСП Кірова та ТОВ «Надія», а саме: за 1996 рік - врахувати 1 рік трудового стажу, а не 30 днів виходу на роботу (1 місяць і 4 дні), за 1997 рік - 1 рік трудового стажу, а не 25 днів виходу на роботу (1 місяць), 1998 рік - 1 рік трудового стажу, а не 9 місяців 1 день, за 1999 рік - 1 рік трудового стажу, за 2000 рік - період з 01.01.2000 року по 20.09.2000 року, тобто 8 місяців і 10 днів (період, що йде після 20.09.2000 року і надалі, врахований), та призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 22.06.2018р., по досягненню віку 58 років і 6 місяців, звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. За наслідками розгляду заяви відповідачем складено довідку, в якій зазначено про відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії у віці 58 років і 6 місяців. Позивач вважала, що відповідачем неправомірно не зараховано до страхового стажу весь період її роботи в КСП ім..Кірова з 1996 по 2000 роки, у зв'язку з чим протиправно відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року позов задоволено у повному обсязі. За наслідком розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідачем необґрунтовано не зараховано до страхового стажу позивача весь період її роботи в КСП ім..Кірова, оскільки такий стаж підтверджено трудової книжкою та показаннями двох свідків, які разом із позивачем працювали. Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок про те. що у відповідності до положень ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на пенсію у віці 58 років і 6 місяців за наявності 15 років страхового стажу, а не 25 років такого стажу, як зазначав відповідач.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з

апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно зобов'язав Управління зарахувати до страхового стажу весь період роботи позивача в КСП ім..Кірова. З цього приводу скаржник вказує на те, що період роботи у КСП ім..Кірова зараховано позивачу до страхового стажу частково, враховуючи архівні довідки, які підтверджують фактично відпрацьовані дні позивачем у період роботи в КСП ім..Кірова. Відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірний період роботи позивача може бути підтверджений показаннями не менше як двох свідків. З цього приводу відповідач вказує на те, що така можливість підтвердження трудового стажу існує лише у випадку відсутності архівних документів, а у спірному випадку такі документи існували і не могли бути не прийняті до уваги при вирішення питання щодо наявності правових підстав для призначення позивачу пенсії. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що навіть за умови зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу, загальний страховий стаж позивача буде складати менше 25 років, а отже позивач не має право на призначення пенсії у віці 58 років і 6 місяців.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., після досягнення віку 58 років і 6 місяців, звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

За наслідками розгляду заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області складено довідку від 25.06.2018р. відповідно до якої наявний страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 4 місяці 28 днів. Страховий стаж, який необхідний для призначення пенсії у віці 58 років 6 місяців, повинен становити не менше 25 років. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що дата, з якої ОСОБА_1 буде мати прав на пенсію - 22.12.2022р. (63 роки).

Відмова у призначенні пенсії, з підстав відсутності необхідного страхового стажу, стала підставою звернення ОСОБА_1 із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до абз.1, 2 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058) ссоби мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно із абз.3 ч.1 ст.26 Закону №1058 до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, віку 58 років 6 місяців досягла у 2018 році, а отже для набуття права на призначення пенсії за віком необхідна наявність страхового стажу 25 років.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що у відповідності до положень ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на пенсію у віці 58 років і 6 місяців за наявності 15 років страхового стажу, зроблений при неправильному застосуванні норм матеріального права.

За позицією відповідача страховий стаж позивача складає 20 років 4 місяці 28 днів.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у період з 01.01.1996р. по 20.09.2000р. ОСОБА_1 працювала різноробочою в колгоспі ім..Кірова, правонаступниками якого були КСП Кірова та ТОВ «Надія».

За вказаний період роботи до страхового стажу позивача відповідачем враховано 1 рік 8 місяців 19 днів.

Вказаний період роботи враховано на підставі довідки Новокиївської сільської ради Томаківського району №335 про відпрацьовані дні ОСОБА_1 за період роботи в колгоспі ім..Кірова, дані якої були зараховані до загального стажу роботи.

Відповідно до абз.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

У трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено про прийняття в члени колгоспу ім..Кірова 04.04.1987р. та виключення з членів колгоспу 26.04.2000р., але всі записи та розділи про фактично відпрацьовані дні за час роботи в колгоспі, не завірені підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу та печаткою.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою КМУ №637 від 12.08.1993р.

Згідно із п1. Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності із п.2 Порядку у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п.17 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

У відповідності із п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

У спірному випадку Новокиївською сільською радою Томаківського району видано довідку від 04.07.2018р. №335 про відпрацьовані дні ОСОБА_1 за період роботи в колгоспі ім..Кірова, дані якої і були використанні відповідачем при визначенні загального трудового стажу позивача, у тому числі за період роботи 1996-2000 роки.

Отже, оскільки у спірному випадку були наявні документи, які свідчили про трудовий стаж позивача в колгоспі ім..Кірова, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про можливість підтвердження трудового стажу позивача на підставі показань свідків. При цьому, суд не врахував того, що такі показання свідків не узгоджуються з архівними документами, які перебувають на зберіганні у Новокиївській сільській раді Томаківського району. Крім цього, суд не врахував того, що підтвердження трудового стажу, на підставі показань свідків, здійснюється органами Пенсійного Фонду, що прямо передбачено п.2 вказаного Порядку. Оскільки у спірному випадку вказане питання не вивчалося відповідачем, то суд першої інстанції безпідставно зазначив про можливість підтвердження спірного періоду стажу на підставі показань свідків.

Таким чином, враховуючи Порядок підтвердження трудового стажу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що за наявності архівних документів, дані яких використанні відповідачем при визначення загального трудового стажу позивача, відсутні підстави для висновку щодо неправомірності дій та рішень відповідача під час визначення страхового стажу позивача, необхідного для призначення пенсії за віком.

У судовому засіданні позивач висловлювала свою незгоду з відомостями, які зазначені у довідці Новокиївської сільської ради Томаківського району від 04.07.2018р. №335, зазначаючи те, що вони не відображають реальний стан її трудової участі в колгоспі ім..Кірова. З цих підстав позивач вказує на неправомірність не включення спірного періоду роботи до трудового стажу.

З приводу таких аргументів позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що під час розгляду цієї справи, предметом якої є правомірність рішення суб'єкта владних повноважень щодо визначення страхового стажу, не можуть бути встановлені обставини щодо правильності відображення в архівних документах стажу роботи позивача, оскільки вказані аргументи позивача передбачають необхідність встановлення певних фактів, що мають юридичне значення для позивача і вказане виходить за повноваження судів адміністративної юрисдикції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та зобов'язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 01.01.1996р. по 20.09.2000р. в колгоспі ім..Кірова до загального трудового стажу.

Наслідком відсутності підстав для зарахування спірного періоду роботи до загального трудового стажу є відсутність у позивача необхідного страхового стажу (25 років) для призначення пенсії у віці 58 років 6 місяців, а отже рішення суду першої інстанції, в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію, також неможливо визнати обґрунтованим.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що навіть за умови зарахування спірного періоду роботи до загального трудового стажу, загальний страховий стаж позивача буде складати менше 25 років. Так, у довідці від 25.06.2018р. відповідач визнає наявність у позивача страхового стажу 20 років 4 місяці 28 днів. Згідно заявлених вимог у цій справі позивач просить зарахувати до загального трудового стажу 4 роки 08 місяців 10 днів. Таким чином, з урахуванням заявлених позивачем вимог, страховий стаж мав би становити 25 років 03 місяці 08 дні. В той же час, позивачем як і судом першої інстанції не враховано того, що відповідачем, з урахуванням довідки Новокиївської сільської ради Томаківського району від 04.07.2018р. №335, враховано до загального трудового стажу період роботи позивача у колгоспі ім..Кірова - 1 рік 08 місяці 19 днів. Тобто, до загального страхового стажу, який визнається відповідачем - 20 років 4 місяці 28 днів, вже включено період роботи позивача у колгоспі ім..Кірова - 1 рік 08 місяці 19 днів, який, у тому числі, просить врахувати позивач у заявленому позові. Таким чином, якщо від страхового стажу - 25 років 03 місяці 08 дні відняти страховий стаж, який вже визнано відповідачем -1 рік 08 місяці 19 днів, то загальний страховий стаж буде становити менше 25 років.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі №0440/5645/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 09.04.2019р.

Постанова складена у повному обсязі 10.04.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк