Справа № 809/799/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/547/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 809/799/18 (головуючий суддя Матуляк Я.П., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство ,,Дельта Банк", товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фінансова Компанія ,,Довіра та Гарантія", про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича: а) за індексним номером 12210564 від 07.04.2014 щодо іпотеки та записи про зміну умов обтяження об'єктів нерухомого майна (земельної ділянки і житлового будинку), розташованих за адресою: АДРЕСА_1, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.04.2014 за номерами № 5291130 і № 5291037 щодо іпотеки;

б) за індексним номером 12210573 від 07.04.2014 щодо іпотеки та записи про зміну умов обтяження об'єктів нерухомого майна (земельної ділянки і житлового будинку) , розташованих за адресою: АДРЕСА_1, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.04.2014 за номерами № 5291254 і № 5291204 щодо обтяження (заборони на нерухоме майно).

Позовні вимоги мотивовані тим, що при прийнятті оскаржених рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2014 року за індексними номерами 12210564, 12210573 та внесення на їх підставі відповідних записів в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідачем допущені порушення вимог Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки ним не вчинялась жодна з дій передбачених чинним законодавством, які б надавали йому повноваження для прийняття таких рішень.

Рішенням від 22 листопада 2018 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач, під час прийняття оскаржених рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2014р. № 12210564 і № 12210573 та вчинення на підставі них записів за № 5291130 і № 5291037 щодо іпотеки, а також за № 5291254 і № 5291204 щодо обтяження (заборони на нерухоме майно), не вчиняв будь-яких нотаріальних дій, тоді як нотаріус, будучи наділеним повноваженнями державного реєстратора, може реалізовувати їх лише поряд з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об'єкт нерухомості.

Тому, оскаржені дії та рішення відповідача (приватного нотаріуса Ковальчук С.П.) є протиправними, у зв'язку із відсутністю у нього повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, без вчинення нотаріальної дії з майном.

Дані обставини та норми Закону залишились поза увагою суду першої інстанції , що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фінансова Компанія ,,Довіра та Гарантія" подало пояснення на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представники третіх осіб в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 06.02.2008 року ВАТ ,,Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №06/02/08-СС.

На забезпечення виконання кредитного договору, 06.02.2008 року ВАТ ,,Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) уклали іпотечні договори: - №13/02/І01/08-СС, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки: земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.65-67);

- №13/02/І02/08-СС, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки: домоволодіння загальною площею 380,1 кв.м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.62-64).

Вказані договори іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н.М.

Відповідно до картки прийому заяви №12210562, 07.04.2014 року ПАТ ,,Дельта Банк" подало відповідачу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) (а.с.131).

Разом із заявою подані договори купівлі-продажу прав вимоги №1134 від 20.05.2013 року, №1360 від 19.06.2013 року, №1141 від 26.06.2013 року, №2258 від 30.06.2010 року №2949 та №2950 від 08.12.2011 року.

На підставі вказаної заяви приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. прийняв оскаржені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2014 року за індексними номерами 12210564, 12210573 та вніс на їх підставі відповідні записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.132-138).

Позивач вважає, що вказані рішення та відповідно державна реєстрація іпотеки на підставі договорів про купівлю-продаж прав вимоги за іпотечними договорами від 06.02.2008 року була проведена відповідачем всупереч чинному законодавству.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ ,,Дельта Банк" надало відповідачу всі документи, необхідні для здійснення запису про зміну умов обтяження на об'єкти нерухомості, то ж у відповідача не було підстав для відмови у внесенні змін обтяження та виник обов'язок здійснити такі зміни.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та оскарженому рішенню суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України).

Частиною 1 статті 4 КАС України визначено, що 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'зку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст. 5 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін ,,суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача ОСОБА_1 з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про зміну іпотекодержателя об'єктів нерухомого майна (домоволодіння та земельної ділянки позивача) та, як наслідок, реєстрації третьої особи - публічного акціонерного товариства ,,Дельта Банк", як іпотекодержателя цього майна.

Однак, розгляд таких вимог потребує вирішення судом питання щодо виконання умов договору іпотеки та наявності чи відсутності підстав набуття третьою особою прав іпотекодержателя.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення приватного нотаріуса як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки виконання чи невиконання сторонами умов цивільно-правової угоди, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Ураховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з виконанням умов цивільно-правових угод, а саме: кредитного договору, договору іпотеки, а також договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку, що такий спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 826/3130/17, від 13 березня 2019 року у справі № 826/16283/15.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В силу приписів ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_1 його право звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 3 ч. 1 ст.315, ст. ст. 319, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 809/799/18 - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство ,,Дельта Банк", товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фінансова Компанія ,,Довіра та Гарантія", про визнання протиправними та скасування рішень - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 12.04.2019.