Справа № 200/13166/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №200/13166/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №200/13166/18-а (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дії неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком із врахуванням періоду (часу) перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві в подвійному (пільговому) розмірі, застосовуючи кратність стажу; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком із врахуванням періоду (часу) перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 25.05.1999 року по 12.03.2015 року в подвійному (пільговому) розмірі, застосовуючи кратність такого стажу при розрахунку коефіцієнту стажу.

В обґрунтування позову зазначив, що з 25.05.1999 року по 12.03.2015 року перебував на обліку у відповідача, отримував пенсію по інвалідності в зв'язку з трудовим каліцтвом.

З 12.03.2015 року позивачу за переведенням з одного виду пенсії на інший, призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і обчислена з урахуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При обчисленні коефіцієнту стажу управлінням ПФУ враховано в одинарному розмірі період (час) перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 25.05.1999 року по 12.03.2015 року, що становить 9 років 4 місяці 27 днів, тобто, всього враховано 518 місяців відповідного періоду.

Позивач на початку квітня 2018 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням кратності стажу періоду перебування на інвалідності в подвійному (пільговому) розмірі.

Відповідач відмовив в перерахунку пенсії з застосування кратності стажу, зазначивши, що період знаходження на інвалідності зараховується при підрахуванні стажу підземної роботи лише для визначення права на пенсію, а при розрахунку коефіцієнту стажу зазначений період не застосовується.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві повинен зараховуватися до стажу роботи зі шкідливими умовами роботи в подвійному (пільговому) розмірі згідно з абз. 9 та 10 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції прийняв відзив на позов від не уповноваженої особи відповідача, яка не є адвокатом.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про передчасне звернення позивача до суду з позовом в звязку з неподанням належної заяви про перерахунок пенсії до відповідача, оскільки лист-відповідь пенсійного органу свідчить, що позивач звертався до відповідача з заявою. Цей лист фактично містить ознаки рішення про відмову в перерахунку пенсії, що вказує на бездіяльність пенсійного органу щодо прийняття відповідного рішення.

Суд першої інстанції застосував при розгляді практику Верховного Суду по справам, які не є тотожними з предметом спору у цій справі.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Сторонами не заперечується факт знаходження позивача в період з 25.05.1999 року по 12.03.2015 року на пенсійному обліку як отримувача пенсії по інвалідності ІІІ групи у звязку з трудовим каліцтвом.

Трудове каліцтво позивача доведено виписками з акту огляду МСЕК від 25.05.1999р., від 13.06.2000р., від 16.05.2001р., від 10.06.2003р., від 21.06.2005р. (а.с. 42-46).

Відповідно до заяви від 12.03.2015 року №777 про переведення з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший (за віком вперше) (а.с. 37) з 12.03.2015 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка обчислена з урахуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При обчисленні коефіцієнту стажу відповідачем враховано в одинарному розмірі період (час) перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 25.05.1999 року по 12.03.2015 року, що становить 9 років 4 місяці 27 днів, тобто, всього враховано 518 місяців відповідного періоду. (а.с. 30-36).

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2016 року у адміністративній справі № 227/3954/15-а встановлено, що при розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше, відповідачем був зарахований вперше стаж перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві 9 років 4 місяці 27 днів, згідно абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України № 1058-IV, був зарахований до стажу на підземних роботах.

Зазначене спростовує доводи пенсійного органу, що при перерахунку у 2010 року позивачу був зарахований весь страховий стаж, так як час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві зараховується тільки при призначенні пенсії за віком і не міг бути зарахований при перерахунку пенсії по інвалідності в 2010 році (а.с. 71-73).

Відтак, судом було розглянуто призначення (перехід) вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах та встановлено, що при переведенні ОСОБА_1 вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачем застосовано середню заробітну плату (дохід), визначену частиною 2 статті 40 Закону (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), оскільки після призначення 25.05.1999 року пенсії по інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, позивач продовжував працювати до 28.10.2005 року та мав більше 15 років страхового стажу.

Зазначеним судовим рішенням визнано протиправними дії Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування у розпорядженнях №140264 від 09.04.2015 року та від 15.05.2015 року показника середньої заробітної плати за 2007 рік при визначенні розміру пенсії за віком позивачу.

Зобовязано Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з 12 березня 2015 року щомісячно здійснювати виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 7401, 43 грн. та сплатити заборгованість за період часу з 12 березня 2015 року з урахуванням вже виплачених сум.

Як свідчать матеріали справи 05.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» про перерахунок пенсії за віком із застосуванням кратності стажу, зарахувавши період перебування на інвалідності в подвійному (пільговому) розмірі.

Листами від 12.04.20018 року та від 26.06.2018 року пенсійний орган зазначив про неможливість такого перерахунку, посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».(а.с. 10-11).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії не звертався, тому його вимоги є передчасними.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних обставин, а також у старості в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст.44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії (…..) подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії (…)

Відповідно до абзацу 5 пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є подання відповідної заяви до пенсійного органу.

Відповідно до пунктів 1.6 та 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-якій час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (…)

Як визначено п4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Додатком 2 до переліку визначена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач з заявою встановленої форми до пенсійного органу не звертався.

Лист-звернення, поданий позивачем 05.04.2018 року в підтвердження звернення до УПФУ за перерахунком пенсії, не є такою заявою з огляду на приписи Порядку та ст.44 Закону №1058.

Не є рішенням УПФУ відповідь позивачу на його звернення від 26.06.2018 року та від 12.04.2018 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_1, в звязку з чим вони задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач не звертався до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, визначеною додатком 2 до Порядку №22-1, є неприйнятними доводи апелянта, що лист-відповідь підтверджує звернення позивача до УПФУ з заявою та що лист-відповідь фактично є рішенням про відмову в перерахунку пенсії.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про подання відзиву на позов не уповноваженою особою, оскільки підпунктом 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України визначено, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами та адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Таким чином на час розгляду справи представник відповідача правомірно представляє інтереси відповідача на підставі належним чином виданої довіреності.

Суд не приймає доводи апелянта про неправильне застосування до спірних правовідносин відповідної практики Верховного Суду, оскільки в справах, на які посилався суд першої інстанції в своїх рішеннях ( № 2-а-4639/11/2414, № 461/4328/16-а) Верховний Суд, виходячи з аналізу норм права, прийшов до висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №200/13166/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №200/13166/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 квітня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_2