Справа № 640/2687/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2687/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Пащенко К.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Держави Україна, в особі Кабінету міністрів України про визнання дій злочинами, зобов'язання вчинити дії та стягнення матеріально-моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Держави Україна, в особі Кабінету міністрів України (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати незаконною та скасувати у повному обсязі Постанову Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, як таку, що носить злочинний характер; відновити дію закону № 796-12 від 28.02.1991 до його непорушної редакції, закріпленої Конституцією України (254К/96-ВР) без будь-яких обмежень гарантій права; визнати дії, безправ'я і беззаконня в діях і рішеннях Кабінету Міністрів України протиправними - злочином у відповідності ст. ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 24, 26, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, п. 2, 6 ч. 1 ст. 67, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 182, ч. 2, 5 ст. 185, 356, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3, 4 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від від 22 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами про:

- визнати незаконною та скасувати постанову Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, як таку, що носить злочинний характер;

- відновлення дії закону № 796-12 від 28.02.1991 до його непорушної редакції, закріпленої Конституцією України (254К/96-ВР) без будь-яких обмежень гарантій права;

- визнання дії, безправ'я і беззаконня в діях і рішеннях Кабінету Міністрів України протиправними - злочином у відповідності ст. ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 24, 26, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, п. 2, 6 ч. 1 ст. 67, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 182, ч. 2, 5 ст. 185, 356, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3, 4 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 172 КАС України, визначено підстави об'єднання та роз'єднання позовів.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, а саме те, що позивачем заявлено вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, відновлення дії закону № 796-12 від 28.02.1991 та не заявлено вимоги розглядати справу в кримінальному провадженні

Та вказує, що суд першої інстанції мав би вжити всі передбачені законодавством шляхи для з'ясування обставин у справі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок судді суду першої інстанції щодо не усунення недоліків ухвали та вважає помилковим рішення суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, чим порушив норми процесуального права.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 10 квітня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко