Справа № 640/868/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/868/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров'я України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Одеський національний медичний університет, Державна установа «Кримський державний медичний університет імені С.І. Георгієвського», про зупинення дії розпорядження, за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України та Міністерства охорони здоров'я України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2019, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, зазначає що має намір звернутись до суду з позовом до Міністерства охорони здоров'я України та Кабінету Міністрів України про визнання дій МОЗ України протиправними, визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року №1094-р «Про утворення Національного Одеського медичного університету».

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії розпорядження КМУ від 27 грудня 2018 року №1094-р «Про утворення Національного Одеського медичного університету»;

- встановлення заборони МОЗ України вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення реорганізації Одеського національного медичного університету;

- встановлення заборони КМУ приймати будь-які акти, спрямовані на проведення реорганізації Одеського національного медичного університету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову задоволено частково, зупинено дію оскаржуваного розпорядження, у задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1498/19 за позовом ОСОБА_3, до МОЗ України, КМУ, треті особи - Одеський національний медичний університет, Державна установа «Кримський державний медичний університет імені С.І. Георгієвського» про:

- визнання протиправними дій МОЗ України щодо подання до КМУ пропозиції щодо утворення Національного Одеського медичного університету, реорганізувавши шляхом злиття ОНМЕДУ та КДМУ ім. С.І. Георгієвського;

- визнання протиправними дій КМУ щодо прийняття оскаржуваного розпорядження;

- визнання протиправним та скасування оскаржуваного розпорядження.

04 лютого 2019 року від КМУ до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих вказаною вище ухвалою суду від 18 січня 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2019 відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником Кабінету Міністрів України та представником Міністерства охорони здоров'я України подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову якою скасувати заходи забезпечення позову у цій справі.

В судове засідання з'явилися представники апелянтів, підтримали скарги та просили скасувати забезпечення позову.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Представник позивачів в судовому засіданні просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обставин чи підстав, які б свідчили про неактуальність вжитих Окружним адміністративним судом міста Києва 18.01.2019 заходів забезпечення позову в клопотанні не зазначено.

Надаючи правову оцінку правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно зі ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Виходячи із зазначених норм, скасовуючи заходи забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку що відпали підстави існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності скасування вжитих заходів з урахуванням такого: обґрунтованості вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; відсутність зв'язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі скасування таких заходів.

В обґрунтування поданого клопотання представником КМУ зазначено, зокрема, про відсутність ознак очевидної протиправності оскаржуваного розпорядження та порушення прав, свобод або інтересів ОСОБА_3, а також про безпідставність, не аргументованість та передчасність тверджень суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, при вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок проведення реорганізації Одеського національного медичного університету його працівники повинні бути переведені на роботу до новоствореної юридичної особи. При цьому, враховуючи зміст статті 40 Кодексу законів про працю України, можливе звільнення працівників в результаті реорганізації.

Наведене дає підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки фактична реалізація розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1094-р за час розгляду адміністративної справи призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та скасування розпорядження, повернення Одеському національному медичному університету його майна буде значно ускладненим, переведення та звільнення працівників будуть незаконними, а отже, доведеться докласти значних зусиль та понести витрати для повторного переведення та поновлення відповідних працівників на посадах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 були надані належні та переконливі докази існування обставин, які є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову у порядку, визначеному КАС України.

Спосіб забезпечення позову, на думку суду, є достатнім, допустимим і належним способом, який дозволить зберегти існуюче становище до звершення розгляду справи по суті позовних вимог, є вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1094-р «Про утворення Національного Одеського медичного університету».

Представники апелянтів обґрунтовуючи необхідність скасування заходів забезпечення позову зазначили, що оскаржуване розпорядження не містить ознак протиправності рішення, так як не є регуляторним актом і не стосується соціально-трудової сфери, а тому не потребує проведення консультацій з громадськістю. Також вказано, що Розпорядження №1094-р безпосередньо не стосується прав та законних інтересів позивача.

Крім того, наголошено, що жодних умов щодо можливості та необхідності застосування судом заходів забезпечення позову судом не наведено.

Однак, такі доводи апелянтів, по суті зводяться до незгоди із прийнятим рішенням - ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2019 року, яка відповідачами не оскаржена та набрала законної сили.

Скасування заходів забезпечення позову, на переконання колегії суддів, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що позивачем були надані докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому, в разі скасування заходів забезпечення позову.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У той же час, слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту (поновлення) порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Зупинення дії оскаржуваного Розпорядження є тимчасовим заходом, не вирішує спір по суті та не є втручанням у діяльність суб'єкта владних повноважень, оскільки можливість вжиття такого заходу прямо передбачена процесуальним законодавством.

Судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» Європейського суду з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Окрім того, Конституційним Судом України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 було наголошено на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, а скасування таких заходів, в свою чергу може спричинити незворотні наслідки.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про скасування заходів забезпечення позову доводи та з'ясувавши обставини справи, а також оцінивши докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки у випадку скасування судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних витрат.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Міністерства охорони здоров'я України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров'я України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Одеський національний медичний університет, Державна установа «Кримський державний медичний університет імені С.І. Георгієвського» про зупинення дії розпорядження - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 09.04.2019