Справа № 1240/2929/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №1240/2929/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року (повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року в м. Сєвєродонецьку) в справі № 1240/2929/18 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі з фізичних осіб,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Луганській області (далі - позивач, ГУ ДФС, податковий орган) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, апелянт) про стягнення заборгованості по орендній платі з фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач як фізична особа орендує земельні ділянки згідно з договорами оренди, укладеними з органами місцевого самоврядування. Станом на 30.08.2018 за відповідачем обраховується заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 43717,07 грн. за період з 29.08.2016 по 10.08.2018. Добровільно ОСОБА_1 вказані кошти не сплачує.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок погашення податкової заборгованості кошти в сумі 43717,07 грн. по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 10.08.2018 (а.с. 5-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого з ОСОБА_1 стягнуто спірні кошти в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що податковий орган направляв поштову кореспонденцію на адресу вул. Коцюбинського, буд. 30, с. Бунчуківка, Білокуракинський район, Луганська область, у той час як зареєстрована адреса відповідача - вул. Коцюбинського, буд. 30, смт. Білокуракине, Білокуракинський район, Луганська область. До того ж і суд першої інстанції направляв документи щодо розгляду цієї справи на неправильну адресу. У зв'язку із цим апелянт не отримував ані рішень податкового органу, ані адміністративного позову та процесуальних документів у справі № 1240/2929/18, не знав, що за ним обліковується податковий борг та що його стягнення є предметом судового розгляду.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду, що договори оренди земельної ділянки, укладені з Білокуракинською селищною радою та Білокуракинською районною адміністрацією, припинили свою дію в 2017 році, після чого рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2017 року в справі № 409/1975/17 за позовом Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави, у тому числі Білокуракинської селищної ради та Білокуракинської районної адміністрації, з апелянта стягнуто 41323,44 грн. заборгованості зі сплати орендної плати. Отже, ГУ ДФС включило до розміру податкового боргу кошти, які вже було стягнуто.

За таких обставин ОСОБА_1 наголошує на відсутності підстав для задоволення вимог податкового органу (а.с. 74-82).

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги, а рішення місцевого суду скасувати, з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 укладено із Білокуракинською селищною радою договір оренди земельної ділянки від 20.01.2012, площа ділянки - 14,7681 га.

Із Білокуракинською районною адміністрацією відповідачем укладено договори оренди земельної ділянки від 17.07.2012:

- площа ділянки - 15,8482 га;

- площа ділянки - 9,984 га;

- площа ділянки - 9,9999 га;

- площа ділянки - 4,333 га.

Усі договори було укладено строком на п'ять років, вони припинили свою дію 21 січня 2017 року та 17 липня 2017 року, відповідно.

Наведеними договорами був передбачений обов'язок відповідача вносити орендну плату за землю.

09 червня 2016 року Сватівським відділенням Білокуракинської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № 5, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 3447,36 грн.;

- № 5, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 7955,99 грн.;

- № 5, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 14417,44 грн.;

- № 5, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 7943,34 грн.;

- № 5, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 12608,93 грн. (а.с. 38).

18 січня 2017 року відповідач частково сплатив податкову заборгованість у сумі 14417,44 грн. (11105,44 грн. зараховано до основної заборгованості та 3312,00 грн. погашено пені), нараховано пені 221,10 грн.

27 квітня 2017 року Сватівським відділенням Білокуракинської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № 1, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 790,00 грн.;

- № 1, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 2328,6 грн.;

- № 1, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 3696,32 грн.;

- № 1, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 2332,3 грн.;

- № 1, в якому визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 1010,6 грн. (а.с. 39-40).

10 листопада 2017 року ГУ ДФС сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 5618-17, якою визначено, що станом на 09 листопада 2017 року загальна сума податкового боргу платника податків становить 35484,46 грн., у тому числі за основні платежі - 35267,62 грн. та пеня 216,84 грн. Ця вимога направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням на адресу вул. Коцюбинського, буд. 30, с. Бунчуківка, Білокуракинський район, Луганська область. Поштове відправлення повернулось до податкового органу через відсутність адреси та одержувача, вказаних у відправленні (а.с. 41-42).

Відповідач 23.04.2018 частково сплатив податкову заборгованість у сумі 827,40 грн., нараховано пені 161,38 грн., а 10.08.2018 - у сумі 1676,13 грн., нараховано пені 412,68 грн.

За таких обставин ГУ ДФС визначено податковий борг ОСОБА_1 в розмірі 43717,07 грн. (42921,91 грн. - податкові зобов'язання та 795,16 грн. - пеня), у зв'язку з несплатою якої податковий орган звернувся до суду з цим позовом.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами пп. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України регламентовано, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Положеннями п. 287.5 ст. 287 ПК України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

За приписами п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

У межах цієї справи не є спірним обов'язок ОСОБА_1 вносити орендну плату за земельні ділянки, що були в її користуванні, впродовж строку дії договорів, на підставі яких виникли орендні правовідносини. Одним з ключових доводів апеляційної скарги є те, що усі суми нарахованої орендної плати вже стягнуті з відповідача на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2017 року в справі № 409/1975/17. Копія цього рішення долучена до апеляційної скарги та прийнята судом апеляційної інстанції як доказ на підставі ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки неподання цього доказу до суду першої інстанції зумовлено неналежним повідомленням особи про дату, час та місце судового розгляду, а саме направлення судом кореспонденції на неправильну адресу.

Відповідно до рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто 41323,44 грн. заборгованості зі сплати орендної плати. Вказана сума складається з:

- заборгованості за договором оренди на земельну ділянку площею 15,8482 га за 2016 рік в розмірі 12608,93 грн., що відповідає податковому повідомленню-рішенню № 5, та за 2017 рік в розмірі 3696,33 грн., - податкове повідомлення-рішення № 1;

- заборгованості за договором оренди на земельну ділянку площею 9,9999 га за 2016 рік в розмірі 7955,99 грн., що відповідає податковому повідомленню-рішенню № 5, та за 2017 рік в розмірі 2332,29 грн., - податкове повідомлення-рішення № 1;

- заборгованості за договором оренди на земельну ділянку площею 9,9840 га за 2016 рік в розмірі 7943,34 грн., що відповідає податковому повідомленню-рішенню № 5, та за 2017 рік в розмірі 2328,59 грн., - податкове повідомлення-рішення № 1;

- заборгованості за договором оренди на земельну ділянку площею 4,3330 га за 2016 рік в розмірі 3447,36 грн., що відповідає податковому повідомленню-рішенню № 5, та за 2017 рік в розмірі 1010,6 грн., - податкове повідомлення-рішення № 1 (а.с. 94).

Таким чином, за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області не стягнуто лише орендну плату за землю, що відповідає податковим повідомленням рішенням № 5 (14417,44 грн.) та № 1 (790,00 грн.).

За текстом адміністративного позову податковий орган зазначає, що визначену податковим повідомленням-рішенням № 5 суму податкового зобов'язання в розмірі 14417,44 грн. частково сплачено в розмірі 13609,97 грн. Також 18 січня 2017 року відповідач частково сплатив податкову заборгованість у сумі 14417,44 грн. (11105,44 грн. зараховано до основної заборгованості та 3312,00 грн. погашено пені), нараховано пені 221,10 грн. Окрім цього, ОСОБА_1 23.04.2018 частково сплатила податкову заборгованість у сумі 827,40 грн., нараховано пені 161,38 грн., а 10.08.2018 - у сумі 1676,13 грн., нараховано пені 412,68 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що деякі суми заборгованості з орендної плати та пені відповідачем сплачені. Тому колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції передчасно та без належної оцінки усіх фактичних обставин справи зроблено висновок про обґрунтованість вимог ГУ ДФС про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати за землю в розмірі 43717,07 грн. за період з 29.08.2016 по 10.08.2018.

Також, апеляційним судом встановлені фактичні обставини, які обумовлюють відмову у стягненні податкового боргу, про що зазначено нижче в цьому судовому рішенні.

Так, з приводу доводів апелянта про помилковий висновок суду першої інстанції щодо узгодження суми податкового боргу платника податків в розмірі 35484,46 грн. за податковою вимогою форми «Ф» № 5618-17 суд зазначає наступне.

Правові аспекти формування та вручення податкових вимог визначені ст. 59 ПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Порядок надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення регламентовано положеннями ст. 58 ПК України.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236. Пунктом 3.8 цього положення встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби (п. 3.11 Положення № 1236).

Як вже було зазначено, податкова вимога форми «Ф» № 5618-17 направлена на неправильну адресу, у зв'язку із чим не була отримана відповідачем та повернулась на адресу позивача, що унеможливило її отримання відповідачем та виконання у встановлений строк.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове зобов'язання, наведене в податковій вимозі, яка надіслана на неправильну адресу, є неузгодженим, а тому не набуло статусу податкового боргу. Це є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення податного боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року в справі № 804/5769/16 та від 19 березня 2019 року у справі № 808/8020/14.

Таким чином, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи доводи ОСОБА_1, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про стягнення суми податкового боргу, яка визначена позивачем без урахування фактичних обставин, що зазначені вище в цьому судовому рішенні, а також, ухвалюючи рішення, не врахував порушення податковим органом процедури звернення податкового боргу до стягнення, оскільки в межах спірних правовідносин податкове зобов'язання не набуло статусу боргу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду за те, що апеляційна скарга відповідача судом апеляційної інстанції задоволена та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2643,00 грн. (а.с.73) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань позивача.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року в справі № 1240/2929/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення в рахунок погашення податкової заборгованості кошти в сумі 43717,07 грн. по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 10.08.2018 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Севєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 2643 (двох тисяч шістсот сорока трьох) гривень.

Повне судове рішення - 09 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Т.Г. Гаврищук

О.О. Шишов