Справа № 191/446/19
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/446/19
Провадження № 2-а/191/3/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кухар Д.О.

при секретарі Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в залі суду в м. Синельникове адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа : Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа : Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 22.01.2019 року інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 879794, в якій зазначено, що 22.01.2019 року в 11 год. 35 хв. на автодорозі т- 0401 від межі Васильківського району до с. Роздори (а/т Т-0401) Синельниківський район, Дніпропетровська область ОСОБА_1, будучи в.о. головного інженеру філії Синельниківський райавтодор не вжила своєчасних заходів з ліквідації ожеледиці та по а/д Т- 0401 на вказаній ділянці відсутнє розчищене узбіччя, чим порушені вимоги п. 1.5. ПДР та ДСТУ 3587-97, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

На ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та не обґрунтованою з наступних підстав.

Так, відповідачем під час винесення постанови в порушення норми ст. 280 КУпАП не було з'ясовано осіб, на яких законом покладено обовязки з утримання автомобільних доріг загального користування у Дніпропетровській області, а також не було з'ясовано коло її посадових обовязків та межі її відповідальності; в постанові не зазначено конкретного місця вчинення правопорушення. Посилання в постанові на «... Дніпропетровську область, Синельниківськяй район автодорогу Т-0401...» не надає обєктивної можливості встановити фактичні обставини правопорушення (за їх наявності); в постанові не зазначено конкретної норми відповідного ДСТУ, іншого нормативно - правового акту в цій сфері, яку позивач, на думку інспектора поліції, порушила, у звязку із чим відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 140 КупАП, яка прямо передбачає наявність порушення субєктом правопорушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху; відповідно до посадової інструкції позивача, як виконуюча обовязки головного інженера філії «Синельниківський райавтодор» до її обовязків не належить забезпечення зимового утримання автодороги Т-0401 щодо очищення від снігу та ожеледиці та вжиття заходів, що негативно впливають на безпеку руху. Крім того, до її обовязків взагалі не входить прийняття рішень щодо ремонту та утримання автомобільних доріг. Підприємство, де працює позивач відповідно до чинного законодавства не є відповідальною за утримання автомобільних доріг. Отож, працівники підприємства, де вона працює, взагалі не є субєктами адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Законом України «Про автомобільні дороги» №2862-1V від 08.09.2005 року, обовязок з утримання автомобільних доріг загального користування покладено на відповідні державні органи, визначені ст.ст. 10-12 даного закону.

Диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП предбачено, що відповідальність настає через порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Технічні вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг та окремих елементів автодоріг встановлені державними стандартами України, зокрема:

- ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану.

- ДСТУ 2586-94 Знаки дорожные. Общие технические условия. Правила применения ДСТУ 2587-94 Разметка дорожная. Технические требования. Методы контроля. Правила применения ( російською мовою).

- ДСТУ 2734-94 Ограждения дорожные тросового типа. Общие технические условия ДСТУ 2735-94 Ограждения дорожные и направляющие устройства. Правила использования. Требования безопасности дорожного движения ( російською мовою).

ДСТУ 3308-96 Знаки маршрутные для городского электротранспорта. Технические условия и правила применения ( російською мовою).

ГОСТ 3634-89 ОСОБА_1 чугунные для смотровых колодцев. Технические условия ГОСТ 23457-86 Технические средства организации дорожного движения. Правила применения (російською мовою).

- ГОСТ 25695-91 Светофоры дорожные. Типы. Основные параметры ( російською мовою)

- ГОСТ 26008-83 Дождеприемники чугунные для колодцев. Технические условия (російською мовою).

- ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень - СНиП 2.05.02-85 Автомобильные дороги.

- СНиП 3.06.03 85 Автомобильные дороги та інші.

Відповідно до посадової інструкції позивача, як виконуючої обовязки головного інженера філії «Синельниківський райавтодор», до її обовязків не належить забезпечення зимового утримання автодороги Т-0401 щодо очищення від снігу та ожеледиці та вжиття заходів, що негативно впливають на безпеку руху. Крім того, до її обовязків взагалі не входить прийняття рішень щодо ремонту та утримання автомобільних доріг, що виключає мою відповідальність за порушення, визначені диспозицією частини 1 статті 140 КУпАП.

Підприємство, де вона працює, а саме: філія «Синельниківський райавтодор» дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є структурним підрозділом без права юридичної особи дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідно до чинного законодавства, а ні філія як структурний підрозділ без права юридичної особи, а ні дочірнє підприємство як юридична особа, не є власниками будь-яких автомобільних доріг та не є відповідальними за утримання автомобільних доріг.

Отож, працівники філій дочірнього підприємства взагалі не є субєктами адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху

- розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

- визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Статтею 10 ЗУ «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є:

- центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства;

- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення;

- Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Оскільки підприємство, де працює позивач, не належить до субєктів, визначених ст.ст. 10-13 ЗУ «Про автомобільні дороги», то працівники та посадові особи, як філій так само і дочірнього підприємства взагалі не є субєктами адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП, що підтверджується також висновками прокуратури Дніпропетровської області, викладеними у поданні на адресу УМВС України в Дніпропетровській області від 18.03.2010 року вих.№08/1-168вих10.

Так, в березні 2010 року прокуратурою Дніпропетровської області було проведено перевірку додержання співробітниками УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області вимог Законів України: «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами даної перевірки було встановлено, що співробітниками УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області при складанні адміністративних протоколів за ч.ч. 1 та 4 ст. 140 КУпАП незаконно складалися на посадових осіб ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», оскільки субєктом зазначених адміністративних правопорушень є службові особи Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

На адресу УМВС України в Дніпропетровській області було внесено відповідне подання про усунення виявлених порушень та притягнення до дисциплінарної відповідальності винних співробітників УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Таким чином, відповідно до діючого законодавства, працівники ВП ГУ НП України мають направляти приписи щодо проведення робіт на дорогах загального користування у Дніпропетровській області, на адресу субєктів, визначених ст.ст. 10-13 ЗУ «Про автомобільні вороги», на яких вказаним законом і покладено обовязок із забезпечення ремонту та утримання автомобільних доріг, а також і відповідальність за невиконання (неналежне виконання) вказаного її обовязку.

В даному випадку матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо покладення на позивача відповідальності за невжиття заходів, передбачених диспозицією ч.1 ст. 140 КУпАП. Зазначене свідчить, що відповідачем при винесенні постанови в порушення норми ст. 280 КУпАП не було зясовано осіб, на яких законом покладено відповідні обовязки, не було досліджено її посадових обовязків, у звязку із чим постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У звязку з цим, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 879794 від 22.01.2019 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Згідно наданого раніше відзиву на позовну заяву, просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі так як позовні вимоги є необґрунтованими. Також зазначив, що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 22.01.2019 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн..

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 22.01.2019 року о 11 год. 35 хв. на а/д Т-0401 від межі Васильківського району до с. Роздори (а/д Т-0401) Синельниківський район, Дніпропетровська область ОСОБА_1, будучи в.о головного інженеру філії Синельниківський райавтодор, не вжила своєчасних заходів з ліквідації ожеледиці та по а/д Т-0401 на вказаній ділянці відсутнє розчищене узбіччя, чим порушила вимоги п.1.5 ПДР та ДСТУ 358797. Тим самим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Частиною 1 ст.140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

У відповідності до п.1.5 ПДР України «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган».

Крім того, згідно копії посадової інструкції головного інженера філії «Синельниківський райавтодор», до обовязків головного інженера не належить забезпечення зимового утримання автодороги щодо очищення від снігу та ожеледиці та вжиття заходів, що негативно впливають на безпеку руху. У звязку з тим, що ОСОБА_1 згідно наказу № 09-К від 05.05.2016 року призначена в.о. головного інженера філії, тому вона не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому силі за частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскаржувана постанова від 22.01.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вимоги щодо визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій протиправними не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови.

На підставі ст.139 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5,9,76,77,241-246, 293, 295 КАС України, ч. 3 ст. 140, п.1 ч.1ст.247 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 22.01.2019 року серії АР № 879794 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 140 КУпАП, провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційногоадміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а щодо рішень по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення.

Суддя: ОСОБА_4