Справа № 120/1215/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

12 квітня 2019 р. Справа № 120/1215/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Разом із позовною заявою представником позивача також подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_1 в'їзду в Україну строком на 3 роки. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача зазначила, що позивач є студентом Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, навчальний процес у якому триває. Однак, внаслідок неправомірно прийнятого відповідачем рішення позивач починаючи з 23.02.2019 року позбавлений можливості приймати участь у навчанні, що може призвести до відрахування його із навчального закладу.

Ухвалою від 10.04.2019 року було відмовлено у задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом із тим, 11.04.2019 року представником позивача повторно подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_1 в'їзду в Україну строком на 3 роки. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача, окрім обставин, зазначених у заяві від 08.04.2019 року, вказала, що оскаржуване рішення порушує права позивача, передбачені статтями 9, 29 Загальної декларації прав людини, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 26 Конституції України, ч. ч. 1,2 ст. 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 7 ст. 5 КАС України. З огляду на викладене, вважає, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки, є очевидні ознаки протиправності рішення відповідача від 30.08.2018 року та порушення цим рішенням його прав та свобод, гарантованих як спеціальним законом так і Конституцією України та нормами Міжнародного права. Крім того, вказала, що позбавлення участі позивача у навчальному процесі може призвести до негативних наслідків для нього, зокрема неотримання повного обсягу знань, які викладаються протягом періоду його відсутності та, як наслідок, ускладнення складання ним іспитів та заліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, представник позивача вказує на очевидність ознак протиправності рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року, а також порушення даним рішенням прав та свобод позивача, гарантованих йому як спеціальним законом, так і Конституцією України та нормами Міжнародного права.

Разом із тим, на думку суду, сам лише факт оскарження позивачем рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_1 в'їзду в Україну строком на 3 роки, не може свідчити про його очевидну протиправність.

При цьому, обставини, наведенні представником позивача у заяві про забезпечення позову, та які, на її думку, свідчать про очевидну протиправність оскаржуваного рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року, фактично відповідають мотивам позовної заяви та підлягають перевірці уже в межах судового розгляду справи.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на обсяг прав позивача, які, на її думку, порушуються оскаржуваним рішенням, адже це є підставою для звернення до суду за захистом своїх прав, а не безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд також критично оцінює посилання представника позивача на те, що позбавлення участі позивача у навчальному процесі може призвести до негативних наслідків для нього, зокрема неотримання повного обсягу знань, які викладаються протягом періоду його відсутності та, як наслідок, ускладнення складання ним іспитів та заліків, адже наведені обставини є лише припущенням, не підтвердженим жодним доказом.

Таким чином, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана представником позивача заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.04.2019 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна