Справа № 826/5539/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 квітня 2019 року м. Київ№ 826/5539/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження питання про ззакриття провадження в адміністративній справі:

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до третя особа Деснянської районної в м. Києві державна адміністрація ОСОБА_3
про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 із позовом до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить суд зобов'язати Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

06.11.2017 від третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на адресу суду надійшли клопотання про заміну первісного позивача ОСОБА_3 належними позивачами.

Протокольно ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2018 суд замінив неналежного позивача на належних: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу квартири від 17.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 455. 02.03. 2017 її сини, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, звернулися до Органу реєстрації Деснянської РДА у м. Києві із заявами про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з повним пакетом необхідних документів, однак їм було відмовлено в реєстрації, оскільки свідоцтво про право власності відділом приватизації житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 не видавалося, а відтак є підстави вважати, що договір купівлі-продажу даної квартири, власником якої є ОСОБА_3, оформлено з порушенням законодавства.

Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 подали усі передбачені нормами законодавства документи та інформацію для здійснення такої реєстрації. У зв'язку з цим, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки її права, свободи та інтереси ніяким чином з боку відповідача не порушені, а відтак відсутні будь-які підстави для їх захисту.

Вирішуючи питання про належність спору до юрисдикції адміністративних судів, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 16.05.2018 у постанові № 337/2535/2017 (провадження № 14-130цс18).

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, ч. 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також закріплено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З аналізу наведених вище правових висновків Верховного Суду, а також встановлених судом обставин слідує, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно №78266599 від 17.01.2017 належить ОСОБА_3. Позивачі оскаржують дії Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації при розгляді питання стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_2, останні вважають, що ними до заяв додано всі необхідні документи, наявність та правильність яких перевірена уповноваженою особою органу реєстрації, крім того, міститься також згода власника житла ОСОБА_3 на реєстрацію місця проживання зазначених осіб в даній квартирі, однак не дивлячись на це відповідачем було прийнято рішення про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Отже, оцінюючи зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відтак, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Так, згідно вимог ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду, а також встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про відсутність публічно-правового спору у спірних правовідносинах, а відтак, розгляд приватноправових вимог позивача повинен здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Отже, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Провадження в справі №826/5539/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур