Справа № 200/1823/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 р. Справа№200/1823/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення № 22 та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення № 22 та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є пенсіонером за віком. Як при призначення пенсії, так і при її перерахунку він звертався з відповідними заявами до відповідача і окрім оригіналу трудової книжки надавав такі документи, це - довідка про заробіток ОСОБА_1 за період часу з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року, довідка про заробіток ОСОБА_1 № 114 від 23.11.2017 року за період часу з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року. З наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 отримував заробіток на ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», яке розташоване за адресою: вул. Артема, 63 у м. Донецьку, та у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецьк, також в них зазначено, що на усі виплати були нараховані страхові внески. Згідно трудової книжки від 16.03.1979 року у період часу з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року позивач працював підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем, також підземним горним майстром, і горним слюсарем у ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», та у період часу з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року електрослюсарем 4 розряду Житлово-експлуатаційної контори № 2 Київського району м. Донецьк. В свою чергу, 26.03.2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області ухвалив рішення № 236/525/18, яким встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Донецьк вказаних довідок про заробіток. 17.08.2018 року позивач знову звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, надавши відповідне рішення суду, що набрало законної сили, однак відповідач виніс рішення за № 22 про відмову в перерахунку пенсії, яким ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії за поданою заявою № 3796 від 17.08.2018 року з тих підстав, що при розгляді довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії останні містять штампи і печатку підприємства, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 63 та м. Донецьк вул. Челюскінців, 299, а дані органи, що там розташовані, не здійснюють свої повноваження. Проведення перевірки достовірності довідок про заробітну плату, підстав їх видачі не має можливості, так як підприємство знаходиться на не підконтрольній Україні території. Тобто, на думку ОСОБА_1, відповідач проігнорував рішення суду, не виконав його, хоча ним були надані не тільки рішення суду, що набрало законної сили, а ще й оригінал трудової книжки, та вище приведені довідки. Позивач вважає, що поновлення його законного права по перерахунку пенсії за вище зазначений період страхового стажу, підтверджений необхідними доказами, підлягає з часу звернення до відповідача з відповідною заявою, тобто з 17 серпня 2018 року. З огляду на наведене, позивач просить визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області по відмові в перерахунку пенсії та скасувати рішення Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області «про відмову в перерахунку пенсії № 22», яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно поданої ним заяви № 3796 від 17.08.2018 року; зобов'язати Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок, починаючи з 17 серпня 2018 року пенсії ОСОБА_1 на підставі його трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 за період часу з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року), як працюючому у цей період у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецьк, а також на підставі трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 № 114 від 23.11.2017 року за період часу з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року), видану ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого оскільки довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії ОСОБА_1 містять штампи і печатку підприємства, які розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 63 та м. Донецьк, вул. Челюскінців, 299, проведення перевірки їх достовірності, підстав їх видачі у відповідача немає можливості. З огляду на неможливість здійснення перевірки, представник відповідача зазначає, що у нього відсутні повноваження щодо зарахування спірних періодів, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення № 22 та зобов'язання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 200/1823/19-а. Розгляд адміністративної справи № 200/1823/19-а визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання по справі на 05.03.2019 року о 10 год. 30 хв.

Pозгляд справи відкладено з 05.03.2019 року на 03.04.2019 року о 10:30 год. у зв'язку із ненаданням відзиву відповідачем.

У судове засідання представник відповідача та позивач, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з'явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Про вказане свідчать копії його паспорту серії НОМЕР_3 (а.с.8-13, 15).

Згідно довідки від 12.09.2016 року НОМЕР_2 позивач є внутрішньо переміщеною особою із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (а.с.14).

У період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року ОСОБА_1 працював у ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Крім того, з 26.05.1986 року по 03.01.1992 року позивач працював у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецьк. Про вказане свідчать копії трудової книжки позивача від 16.03.1979 року (а.с.21-29).

Крім того, згідно довідки № 114 від 23.11.2017 року у період з 22.03.1982 року до 18.05.1986 року позивач отримував заробіток на ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», яке розташоване за адресою: вул. Артема, 63 у м. Донецьк (а.с.31).

Водночас, довідкою також підтверджено, що з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року позивач отримував заробіток у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецьк (а.с.30).

Суд звертає увагу, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26.03.2018 року у справі № 236/525/18 встановлено факт належності ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку Донецької області, таких документів:

-довідки про заробіток ОСОБА_1 за період з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 01.05.1986 року по 30.04.1988 року) за час працевлаштування у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецька;

-довідки про заробіток ОСОБА_1 за період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року), виданої ДП «Донецкая угольная энергетическая компания» (а.с.16-20).

Водночас, рішенням № 22 Бахмутсько - Лиманським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що провести перевірку достовірності довідок про заробітну плату, підстав їх видачі не має можливості, так як підприємства знаходяться на не підконтрольній Україні території (а.с.32).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином, а тому вимога відповідача про надання додаткових довідок не відповідає вимогам законодавства.

Суд зазначає, що у трудовій книжці ОСОБА_1 належним чином відображено періоди роботи у період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року у ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». Крім того, саме з 26.05.1986 року по 03.01.1992 року позивач працював у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м. Донецьк.

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємствами, які знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, з огляду на неможливість здійснення їх перевірки, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Слід зауважити, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

З огляду на належне відображення у трудовій книжці позивача періодів його роботи, вказані періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача, а тому відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи.

Як вже було вказано вище, не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи відповідачем є протиправним. Відповідно суд вважає, що так як зарахування оспорюваних періодів є визначальним для перерахунку пенсії, то суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 22 «Про відмову в перерахунку пенсії».

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 17 серпня 2018 року на підставі його трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 за період часу з 26.05.1986 року по 30.04.1988 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 26.05.1986 року по 30.04.1988 року), як працюючого у цей період у Житлово-експлуатаційній конторі № 2 Київського району м.Донецьк, а також та на підставі трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 № 114 від 23.11.2017 року за період часу з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року), видану ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 31.01.2019 року (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 257-263, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення № 22 та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області по відмові в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви № 3796 від 17.08.2018 року.

Скасувати рішення Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області «Про відмову в перерахунку пенсії № 22», яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно поданої ним заяви № 3796 від 17.08.2018 року.

Зобов'язати Бахмутсько - Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 17.08.2018 року, на підставі його трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 за період часу з 26.05.1986 року по 30.04.1988 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 26.05.1986 року по 30.04.1988 року), а також на підставі трудової книжки і довідки про заробіток ОСОБА_1 № 114 від 23.11.2017 року за період часу з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року (з зарахуванням страхового стажу за період з 22.03.1982 року по 18.05.1986 року), виданої ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Стягнути зі Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь ОСОБА_1.

Повний текст рішення складено 08.04.2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.