Справа № 0240/3575/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження

Справа № 0240/3575/18-а

10 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

розглянувши у письмовому провадженні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 11.06.2018 № 0-0218, № 0-0218, № 0-0218.

Стягнуто на користь ОСОБА_1, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2101,35 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Водночас апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, розглянувши яке, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято судом у відкритому судовому засіданні за участю відповідача 12 грудня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2018 року та вручено скаржнику 28 грудня 2018 року.

31 січня 2018 року відповідач оскаржив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року шляхом подання апеляційної скарги.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 лютого 2019 року залишив її без руху та запропоновано відповідачу в десятиденний термін виконати вимоги ухвали, а саме, надати суду підтвердження сплати судового збору.

Вказану ухвалу відповідач отримав 18 лютого 2019 року.

28 лютого 2019 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків у зв'язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору. Також вказано, що відповідно до листа Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області №07.2-08/31-778 від 07.02.2019 зупинено проведення платежів за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету.

Ухвалою від 07 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу заявнику на підставі ч. 2 ст. 298 КАС України. Ухвала отримана відповідачем 18 березня 2019 року.

З повторною апеляційною скаргою відповідач звернувся 28 березня 2019 року, що підтверджується штрих кодом на конверті поштового відправлення.

При цьому апелянтом ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, яке мотивовано тим, що повний текст оскаржуваного рішення ним отримано 28 грудня 2019 року, а апеляційну скаргу подано 28 січня 2019 року, тобто у встановлений законом строк. Також вказує, що якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції.

Разом з цим, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об'єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

В даному випадку, суд критично оцінює доводи апелянта та враховує, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об'єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Суд в розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, звертає увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені неї обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

У клопотанні відповідач просить суд поновити строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду подано в межах строку на апеляційне оскарження, водночас враховуючи усунення недоліків апеляційної скарги у строк встановлений судом, апеляційна скарга вважається поданою у день її первинного подання до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Як зазначалось вище, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано відповідачу в десятиденний термін виконати вимоги ухвали, а саме, надати суду підтвердження сплати судового збору.

Вказану ухвалу відповідач отримав 18 лютого 2019 року, тобто, до 28 лютого включно відповідач мав усунути виявлені недоліки та сплатити судовий збір.

Проте, 28 лютого 2019 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків у зв'язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору.

В наслідок невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ухвалою від 07 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу заявнику.

При цьому, надане відповідачем платіжне доручення №364 від 21 березня 2019 року на суму 3 152 грн. не свідчить про виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху. Вказана сума сплачена відповідачем поза межами встановленого судом 10- денного строку для усунення недоліків апеляційної скарги та після повернення апеляційної скарги відповідачу.

Таким чином, невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказана позицію узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 13 листопада 2018 року у справі №804/958/17.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, слід дійти висновку, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору, тощо не можуть бути підставою для реалізації суб'єктом владних повноважень права на апеляційне/касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов'язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв'язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов'язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Таким чином, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, блокування рахунків в рамках інших виконавчих проваджень, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02 листопада 2018 року по справі № 817/1371/17, від 05 лютого 2019 року по справі № 826/11314/17, від 02 листопада 2018 року по справі № 816/4651/15 та по справі № 817/1371/17, врахування якої є обов'язковим в силу ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.ч.5, 6 ст.242 КАС України.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, податковий орган, який в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації його діяльності, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи, а тому зазначені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, обставини, які наведені відповідачем в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можуть бути визнані поважними, а клопотання Головного управління ДФС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження не може бути задоволено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, та становили об'єктивно непереборні перешкоди, які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року.

Керуючись ст.ст.121, 295, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України..

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.