Справа № 1340/5865/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5865/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника позивача Стефанишина О.І.,

представника відповідача 1 Кузіва О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Сихівської районної адміністрації ЛМР (далі відповідач 1), Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційних процедур) (далі відповідач 2), за участю третіх осіб: ОСОБА_2 (далі третя особа 1), Управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі третя особа 2), Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі третя особа 3) про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

-визнати протиправними дії Сихівської районної адміністрації ЛМР щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати протиправними дії Івано-Франківської міської ради щодо реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Сихівську районну адміністрацію ЛМР поновити малолітньому Олдаку Мареку-Даріушу реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії Сихівської районної адміністрації ЛМР та Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційних процедур), які виразилися в знятті з реєстрації малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 є протиправними, оскільки зняття дитини з реєстрації було здійснено без письмової згоди одного з батьків, а саме батька. Вважає, що відповідачами порушені Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.

Ухвалою від 07.02.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 18.12.2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 19.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 29.01.2019 року.

29.01.2019 року підготовче засідання відкладено на 21.02.2019 року.

29.01.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме просить суд:

-визнати протиправними дії Сихівської районної адміністрації ЛМР щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати протиправними дії Івано-Франківської міської ради щодо реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Сихівську районну адміністрацію ЛМР поновити малолітньому Олдаку Мареку-Даріушу реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати Сихівську районну адміністрацію ЛМР розглянути заяву ОСОБА_1 зареєстровану в Центрі надання адміністративних послуг 07.05.2018 року за №3-О-40406-С-34 щодо визначення способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ;

-стягнути солідарно з Сихівської районної адміністрації ЛМР, Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційними процедурами) завдану ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Протокольною ухвалою суду 21.02.2019 року прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з Сихівської районної адміністрації ЛМР, Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційної процедури) завдану ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В частині зобов`язання Сихівської районної адміністрації ЛМР розглянути заяву ОСОБА_1 зареєстровану в Центрі надання адміністративних послуг 07.05.2018 року за №3-О-40406-С-34 щодо визначення способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 повернуто позивачу.

21.02.2019 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.03.2019 року.

14.03.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 09.04.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що Сихівська районна адміністрація ЛМР не проводила зняття з реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н. Крім того, зазначила, що з відповідною заявою та пакетом документів батьки ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації ЛМР не зверталися.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву від 02.01.2019 року №1725/64-03/1, з якої вбачається, що відділом з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади міста Івано-Франківська відповідно до пункту 28 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» скасовано зняття і реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Третя особа 1 у судове засідання не з`явилася. 05.04.2019 року третьою особою подано пояснення по суті позовних вимог, в яких представник третьої особи зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Сихівської районної адміністрації ЛМР та Івано-Франківської міської ради пов`язаних із зняттям ОСОБА_3 з реєстрації у м.Львові та реєстрації у м.Івано-Франківськ, а також зобов`язання поновити малолітньому ОСОБА_3 реєстрацію місця проживання є неактуальними, оскільки оскаржувані позивачем рішення скасовані.

Представники третьої особи 2 та третьої особи 3 у судове засідання не з`явилася, подали клопотання про розгляд справи без участі уповноважених представників, жодних пояснень по суті позовних вимог від третіх осіб до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача 1, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 є громадянином Польської Республіки. У 2005 році одружився з громадянкою України ОСОБА_2 . У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14.02.2014 року шлюб між - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

07.05.2018 року позивач звернувся із заявою до Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР з проханням визначити йому як батькові дитини, порядок (графік) спілкування з сином ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти про термін від`їзду та місце перебування сина за межами м. Львова - шляхом письмового повідомлення (особисто вручати повідомлення або надсилати листом з описом та повідомленням).

23.06.2018 року Сихівська районна адміністрація надала відповідь за №34-5343, в якій зазначено, що 31.05.2018 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 повідомила, що разом з дитиною з 26.05.2018 р. проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, відповідач рекомендував звернутися з відповідним пакетом документів у службу у справах дітей за місцем фактичного проживання сина.

08.08.2018 року позивач повторно направив заяву до Сихівської районної адміністрації ЛМР, в якій просив провести службову перевірку з метою встановлення підстав надання працівниками Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР незаконної та безпідставної відмови у розгляді питання про визначення йому, як батьку дитини порядку (графіку) спілкування з сином ОСОБА_3 , а відтак просив повторно розглянути заяву від 07.05.2018 року.

14.09.2018 року начальником відділу «Служби у справах дітей» Сихівського району надано лист відповідь за №2608-181, в якій зазначено, що з метою встановлення місця проживання малолітньої дитини, працівниками відділу відвідано помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В даному помешканні перебувала гр. ОСОБА_4 , яка повідомила, що її дочка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 , за вказаною адресою не проживають, зняті з реєстрації та проживають в м. Івано-Франківську. Згідно довідки ЛКП «Житловик-С м. Львова від 07.09.2018 року № 3286 ОСОБА_2 та її син, ОСОБА_3 зняті з реєстрації 13.06.2018р. для подальшої реєстрації місця проживання у м. Івано-Франківську. Крім того, позивачу рекомендовано звернутися з відповідним пакетом документів у службу у справах дітей за місцем проживання сина за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що відповідачами порушені Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, а відтак звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Конституцією та законами України визначені вимоги до дій і рішень суб`єктів владних повноважень, які є важливими гарантіями дотримання прав особи та які в даному випадку не були дотримані.

Вчинення органом владних повноважень юридично значущих дій і прийняття рішень виключно на підставі закону, так само як і неухильне дотримання юридичної процедури їх прийняття є проявом принципу законності і має сутнісне значення передусім для забезпечення прав особи, стосовно якої суб`єкт владних повноважень вчиняє такі дії або приймає рішення.

Дотримання принципу законності є гарантією недопущення свавілля з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, що є однією з передумов дотримання принципу верховенства права, який відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип законності гарантовано ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України для дій та рішень суб`єктів владних повноважень має бути визначена законом підстава. Саме ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідне до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає передусім закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, в свою чергу, визначає який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавілля.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників

Батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. (ст.242 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі Правила) встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п.26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування)..

Пунктом 11 Правил, передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Відповідно п.28 Правил, реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Судом встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 та реєстрація нового місця проживання за адресою АДРЕСА_4 проведені органом реєстрації Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради. Тобто, саме Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради внесено відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у документи до яких вносяться відомості про місце проживання (в тому числі паспорт).

Згідно п.24 Правил, у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання в іншій адміністративно-територіальній одиниці до органу реєстрації, на території обслуговування якого було зареєстроване попереднє місце проживання особи, не пізніше наступного дня надсилається повідомлення (залежно від форми ведення реєстрів - в письмовій або електронній формі) про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 15 для внесення інформації до відповідного реєстру територіальної громади.

На виконання вказаного пункту Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради направлено до Сихівської районної адміністрації ЛМР повідомлення про зняття з місця реєстрації гр. ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 . (а.с.47-48).

При реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та реєстрації нового місця проживання за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 не було подано відповідачу 2 ані письмової згоди батька, ані відповідного рішення органу опіки та піклування чи суду про визначення місця проживання дитини.

Таким чином, у (Управління реєстраційних процедур) Івано-Франківської міської ради були відсутні правові підстави для зняття з реєстрації та реєстрації нового місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 .

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії (Управління реєстраційних процедур) Івано-Франківської міської ради, що виразилися в знятті з реєстрації та реєстрації нового місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 без згоди батька не грунтуються на законі, а отже, є протиправними.

Із матеріалів справи встановлено, що Відділом з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади міста Івано-Франківська відповідно до пункту 28 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» скасовано зняття і реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказане підтверджено повідомленнями про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи (а.с.98-99).

За таких підстав, у задоволенні позову в частині зобов`язання Сихівської районної адміністрації ЛМР поновити малолітньому Олдаку Мареку-Даріушу реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно відмовити.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими суб`єктом владних повноважень.

Позов слід задовольнити частково. Визнати протиправними дії Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційних процедур) щодо зняття з реєстрації і реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження та заподіяння моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок протиправних дій відповідачів пов`язаних з зняттям з реєстрації дитини у м.Львові та реєстрації її у м.Івано-Франківськ не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Крім того, згідно долучених до справи доказів позивач не бере участі у вихованні сина.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

29.01.2019 року згідно квитанції позивачем за заявою про збільшення позовних вимог сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Заява про збільшення позовних вимог повернута позивачу в частині позовної вимоги про зобов`язання Сихівської районної адміністрації ЛМР розглянути заяву ОСОБА_1 зареєстровану в Центрі надання адміністративних послуг 07.05.2018 року за №3-О-40406-С-34 щодо визначення способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 29.01.2019 року за одну позовну вимогу підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.14, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційних процедур) щодо зняття з реєстрації і реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Івано-Франківської міської ради (Управління реєстраційних процедур) (76000, м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, 9, ) за рахунок бюджетних асигнувань 704,80 грн. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 29.01.2019 року на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 12.04.2019 року.

Суддя Крутько О.В.