Справа № 420/1436/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1436/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про стягнення виконавчого збору від 18.02.2019 року ВП № 56993503; визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 року ВП № 58530819.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року не направлялась сторонам, що позбавило позивача права її оскарження, а виконання рішення суду відбулось поза межам виконавчого провадження № 56993503, яке перебувало на виконанні у Березанському районному відділі державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області. Жодної дії, які сприяли сплаті позивачем заборгованості на користь банку відповідачем вчинено не було, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Заява про закінчення виконавчого провадження подана 18.02.2019 року та в той же день державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого провадження, чим порушено принцип верховенства права, справедливості та законності виконавчого провадження. Крім того, постанова про прийняття виконавчого провадження є фактично постановою про відкриття виконавчого провадження, яка прийнята після сплати сум заборгованості та у ній не вказано про стягнення виконавчого збору. Також, відповідно до виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси, строк його предявлення 1 рік, таким чином Березанський районний відділ державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та відповідач взагалі не повинні були його приймати та повернути банку.

Представником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що в постанові від 19.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження, в п. 3 резолютивної частини, зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 170 404,85 грн. та станом на даний час, постанова про відкриття виконавчого провадження сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась, зокрема і в частині п. 3 щодо стягнення виконавчого збору. Закон України «Про виконавче провадження» не містить жодних норм щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору у разі сплати заборгованості боржником безпосередньо на рахунки стягувача чи з підстав укладення будь-яких угод про врегулювання боргу. При цьому, направлення стягувачем виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження саме і спонукало боржника ОСОБА_1 щодо укладення угоди про врегулювання боргу та до погашення кредитних зобовязань. Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, проте в матеріалах виконавчого провадження №56993503 відсутні будь-які повідомлення від стягувача чи боржника про часткове та повне виконання рішення суду аж до моменту отримання 18.02.2019 листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично заборгованість за рішенням суду була погашена боржником вже після відкриття 19.08.2018 виконавчого провадження.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року не направлялась сторонам, що позбавило позивача права її оскарження. Крім того, виконавчий лист № 520/4138/13-ц, виданий 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси повинен був бути повернутий стягувачу відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції з організації виконання рішень.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не зявився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався відповідно до вимог КАС України, його неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року по справі № 520/4138/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (04210 м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, МФО 300528 р/р 3333) заборгованість за кредитними договорами 1704048,55 грн. - один мільйон сімсот чотири тисячі сорок вісім грн. 55 коп. (або 213 272,66 дол. США), де за договором № МL-500/087/2007 від 18.06.07 року борг за тілом кредиту - 36408,31 дол. США, борг за відсотками - 19609,64 дол. США, пеня - 56017,95 дол. США, а всього 112035,9 дол. США, або 895166,84 грн; за договором № МL-500/110/2007 від 30.07.2007 р. борг за тілом кредиту 34276,93 дол. США, борг за відсотками- 16341,45 дол. США, пеня - 50618,38 дол. США, а всього 101236,76 дол.США, або 808881,71 грн.

На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року по справі № 520/4138/13-ц видано виконавчий лист (а.с. 38-39).

19 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Березанського районного відділу державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56993503 з виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси (а.с. 27-28).

22 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 укладено угоду про врегулювання боргу до кредитного договору № МL-500/110/2007 від 30.07.2007 року (а.с. 33-34).

05 вересня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» видано довідку, якою повідомлено, що ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість по кредитному договору № МL-500/110/2007 від 30.07.2007 року (а.с. 29).

30 листопада 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 укладено угоду про врегулювання боргу до кредитного договору № МL-500/087/2007 від 18.06.2007 року (а.с. 31-32).

03 грудня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» видано довідку, якою повідомлено, що ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість по кредитному договору № МL-500/087/2007 від 18.06.2007 року (а.с. 30).

28 січня 2019 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 56993503 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси (а.с. 17-18).

12 лютого 2019 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про арешт майна, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та направлено запити (а.с. 93-104).

18 лютого 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області подано заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржником ОСОБА_1 сплачено заборгованість згідно рішення суду по справі № 520/4138/13-ц (а.с. 35-36).

18 лютого 2019 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову ВП № 56993503 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 170404,86 грн. (а.с. 21-22).

01 березня 2019 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси (а.с. 19-20).

04 березня 2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58530819 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 56993503, виданої 18.02.2019 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (а.с. 25-26).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення постанови про відкриття провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, згідно приписів ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що початок примусового виконання рішень повязується з моментом надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження, яка надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Березанського районного відділу державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56993503 з виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси (а.с. 27-28).

В п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 56993503 визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 170404,85 грн. на рахунок Березанського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївської області, а саме: 3261 в ЦА ДКСУ м. Київ МФО 820172, ; а в п. 4 вказано копію постанови направити сторонам виконавчого провадження.

Рішення Київського районного суду м. Одеси виконано ОСОБА_1 22.08.2018 року та 30.11.2018 року, шляхом укладення угод про врегулювання боргу до кредитного договору № МL-500/110/2007 від 30.07.2007 року та кредитного договору № МL-500/087/2007 від 18.06.2007 року (а.с. 31-32, 33-34).

Тобто, рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року по справі № 520/4138/13-ц дійсно виконано ОСОБА_1 після відкриття виконавчого провадження № 56993503.

При цьому, в позовній заяві зазначено, що про існування виконавчого провадження № 56993503 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року позивачу не було відомо.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року витребувано від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області інформацію та належним чином засвідчені копії документів, які були підставою для винесення постанов про стягнення судового збору від 18.02.2019 року ВП № 56993503 та про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 року ВП № 58530819, а також належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 56993503.

На виконання ухвали суду Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області надано копію матеріалів виконавчого провадження № 56993503, серед яких відсутні докази на підтвердження направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику, ОСОБА_1, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року (а.с. 91-105).

Отже, станом на дату виконання боржником рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року по справі № 520/4138/13-ц, ОСОБА_1 не була обізнана про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження № 56993503 від 19.08.2018 року.

Такими чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки реалізація субєктом наданого законом права на добровільне виконання судового рішення не може бути поставлена у залежність від виконання або невиконання органом державної виконавчої служби покладених на неї обовязків щодо своєчасного надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу сторони виконавчого провадження.

Крім того, 28 січня 2019 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 56993503 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси.

Проте, станом на дату прийняття виконавчого провадження № 56993503 з примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, сума заборгованості уже була сплачена ОСОБА_1, а тому відсутня була необхідність у примусовому виконанні виконавчого листа № 520/4138/13-ц.

При цьому, статтею 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом

Таким чином, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» № 2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, у частині другій статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Таким чином, станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 56993503 від 19.08.2018 року стягнення виконавого збору законодавець повязував з фактичним стягненням з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області в межах виконавчого провадження № 56993503 сума боргу, зазначена у виконавчому листі № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси з боржника, ОСОБА_1, стягнута не була, вказана сума боргу погашена ОСОБА_1 самостійно, що підтверджується довідками ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 29, 30).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги Закону України «Про виконавче провадження» про зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння судового збору, про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, встановленому ст. 27 вказаного Закону, є не безумовною підставою для стягнення виконавчого збору. Підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення виконавчим органом заходів з примусового виконання виконавчого документу та його виконання в результатів таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 18.02.2019 року відповідачу достовірно було відомо про виконання ОСОБА_1 виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси у добровільному порядку, а не в результаті здійснення виконавчим органом заходів щодо примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц, оскільки 18.02.2019 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області отримано заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/4138/13-ц (а.с. 35-36).

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідно до виконавчого листа № 520/4138/13-ц, виданого 04.07.2013 року Київським районним судом м. Одеси, строк його предявлення 1 рік, а тому Березанський районний відділ державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та відповідач взагалі не повинні були його приймати та повернути банку, оскільки правомірність дій щодо прийняття виконавчого листа № 520/4138/13-ц до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2018 року ВП № 56993503 та не є предметом розгляду даного спору.

Так, в постанові від 19.09.2018 року у справі № 804/8289/16 Верховний Суд зазначив, що виконавчий збір є майновою санкцією по відношенню до боржника, який не виконав рішення суду добровільно, і одночасно є винагородою для державного виконавця за примусове вчинення тих дій, які добровільно не вчинив боржник. Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про стягнення виконавчого збору від 18.02.2019 року ВП № 56993503 є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про стягнення виконавчого збору від 18.02.2019 року ВП № 56993503 підлягає скасуванню, то, відповідно, підлягає скасуванню і постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 року ВП № 58530819.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2472,45 грн., відповідно до оригіналів квитанцій № ПН2727 від 11.03.2019 року та № ПН2864 від 20.03.2019 року (а.с. 3-4).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (, адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 107) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 65101, АДРЕСА_1) слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2472,45 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 242-246, 272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 65101, АДРЕСА_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (, адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 107) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про стягнення виконавчого збору від 18.02.2019 року ВП № 56993503.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 року ВП № 58530819.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (, адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 107) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: 65101, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 2472,45 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят дві гривні 45 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.