Справа № 757/54631/17-а
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.02.2018 року Вх. №15624, просила:

- визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зняття суми індексації пенсії при перерахунку пенсії на виконання постанови Печерського районного суду м.Києва від 08.02.2016 р., починаючи з 11.05.2014 р.;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити та виплатити суму індексації пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, починаючи з 11.05.2014 року;

- стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві грошові кошти у сумі 1 591,94 грн. протиправно утриманих з пенсії позивачки;

- стягнути з Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, всупереч ч.2 ст..77 КАС України, не обґрунтовано, на якій правовій підставі зменшився розмір пенсійної виплати позивачці, за яких обставин утворилась переплата, як здійснювався перерахунок розміру індексації та перевизначення місяця підвищення пенсії для нарахування індексації, чому припинились виплати доплати до розміру пенсії, чому після отримання вищезгаданих рішень суду відповідач замість перерахунку з 70% на 80% від заробітної плати та індексації здійснює зменшення виплат пенсії, а також утримує з позивачки 1 591,94 грн., які при фактичній недоплаті у листі названо переплатою, на підставі чого утворились переплати, якщо позивачка зверталась до суду за захистом своїх прав, які відповідач порушив внаслідок попередніх недоплат сум пенсії.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

04 травня 2017 року представник позивачки звернувся до відповідача із заявою в якій просив виплатити позивачці 8 546,11 грн. та провести правильний перерахунок її пенсії, повернувши їй суму індексації, яка була нарахована їй до перерахунку пенсії (а.с.14,15).

10 липня 2017 року відповідач листом №37956/07 повідомив, що при виконанні рішення суду розмір пенсії позивачки визначався з урахуванням чинного законодавства на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії якщо інше не обумовлено рішенням суду, в Постанові суду відсутні зобов'язання щодо індексації пенсії при здійсненні перерахунку. У разі перерахунку пенсії із її підвищенням, розмір доплат до пенсійної виплати переглядається. Після проведеного перерахунку станом на дату виконання рішення суду з 11.05.2014 р. загальний розмір пенсійної виплати складався з пенсії в сумі 2011,45 грн. та індексації в сумі 133,17 грн. і становив 2 144,62 грн., тому внаслідок перерахунку, здійсненого за рішенням суду, зменшується розмір пенсійної виплати позивачки з 01.06.2014 р. та утворюється переплата пенсії у зв'язку з перерахунком розміру індексації та перевизначенням місяця підвищення пенсії для нарахування індексації та припиненням виплати доплати до розміру пенсії, що склалася після перерахунку з 01.01.2010 р.

До листа додано розпорядження, що видане відповідачем №177920 від 21.11.2016 р., в якому вказано, що позивачці здійснено перерахунок через зміну надбавки з 11.05.2014 р. (попереднього розміру пенсії від 01.02.2008 р.), протокол від 28.11.2016 р. про індексацію пенсії та довідку №20 від 07.07.2017 р. про призначені та фактично виплачені суми пенсії за період з 11.05.2014 р. по 31.12.2016 р., з якої вбачається, що позивачці було фактично виплачено пенсії: травень 2014 року - 2144, 62 грн., червень 2014 року - 2182,58 грн., липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року - по 2227,18 грн. відповідно, листопад 2014 року - 2323,98 грн., грудень 2014 року - 2321,13 грн., січень та лютий 2015 року - 2321,13 грн., березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень листопад, грудень 2015 року - по 2156,63 грн. відповідно, січень 2016 року - 2156,63 грн., лютий, березень, квітень 2015 року - по 1725,30 грн. відповідно, травень 2015 року - 1858,68 грн., червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 року - по 2156,63 грн. відповідно, грудень 2015 року - 4309,94 грн. (а.с.17-22).

Крім того, згідно вказаної довідки, з позивачки було утримано за лютий 2016 року 431,33 грн., березень 2016 року - 431,33 грн., квітень 2016 року - 431,33 грн., травень 2016 року - 297,95 грн., всього утримано 1 591,94 грн., індексація за травень, червень, липень, серпень 2014 року та за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року пенсії не здійснювалась (а.с.22).

Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Пунктом 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, що діяв на момент, коли потрібно було виплатити пенсію та проводити індексацію пенсії (на травень 2014 року), передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Відповідно до п.7 ч.4, п.8 ч.5 Порядку, що діяв на момент, коли потрібно було виплатити пенсію та проводити індексацію пенсії (на травень 2014 року) у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. У разі, коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, базовий місяць для визначення пенсій не змінюється.

Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, що діяв на момент, коли потрібно було виплатити пенсію та проводити індексацію пенсії (на травень 2014 року), призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до статті 2, 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», що діяв на момент, коли потрібно було виплатити пенсію та проводити індексацію пенсії (на травень 2014 року), індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Колегія суддів наголошує, що згідно вимог постанови Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі №757/36090/15-а, відповідач повинен був здійснити розрахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% суми її заробітної плати та здійснити виплату на користь ОСОБА_1 різницю недоплаченої суми щомісячної пенсії з 11.05.2014, натомість згідно довідки №20 від 07.07.2017 року відповідачем було фактично виплачено позивачці з березня по грудень 2015 року 2156,63 грн., це щомісячно на 164,50 грн. менше у порівнянні з лютим 2015 р. (164,50 х 11 місяців недоплати = 1809,50 грн.), а з лютого по квітень 2016 року 1725,30 грн., це щомісячно на 595,83 грн. менше у порівнянні з лютим 2015 р. (595,83 х 3 місяці недоплати = 1787,49 грн.), в травні 2015 року 1858,68 грн., це на 462,45 грн. менше у порівнянні з лютим 2015 р. та не проіндексовано пенсію за травень, червень, липень, серпень 2014 року та за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року.

Відповідачем у листі №37956/07 від 10.07.2017 року зазначено, що при виконанні рішення суду розмір пенсії позивачки визначався з урахуванням чинного законодавства на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії якщо інше не обумовлено рішенням суду, в постанові суду відсутні зобов'язання щодо індексації пенсії при здійсненні перерахунку, але не надає пояснень на якій підставі він застосував норми, що діяли станом на день виконання рішення суду, а саме на дату видання розпорядження відповідача №177920 від 21.11.2016 року, тобто на 21.11.2016 р., а не на дату, коли мала бути виплачена пенсія, а саме: з 11.05.2014 року, коли діяло інше законодавство (а.с.17,18).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем в порушення вимог закону при перерахунку пенсії на виконання вимог постанови Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі №757/36090/15-а, з позивачки було утримано 1 591,94 грн., індексація за травень, червень, липень, серпень 2014 року та за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року пенсії не здійснювалась.

Часиною 2 статті 71 КАС України (в редакції, що була чинна на момент подання позову) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справі відсутні допустимі та належно аргументовані докази правомірності дій відповідача, останнім не обґрунтовано, на якій правовій підставі зменшився розмір пенсійної виплати позивачці, за яких обставин утворилась переплата, як здійснювався перерахунок розміру індексації та перевизначення місяця підвищення пенсії для нарахування індексації, чому припинились виплати доплати до розміру пенсії, чому після отримання вищезгаданих рішень суду відповідач замість перерахунку з 70% на 80% від заробітної плати та індексації здійснює зменшення виплат пенсії, а також утримує з позивачки 1 591,94 грн., які при фактичній недоплаті, у листі названо переплатою, на підставі чого утворились переплати, якщо позивачка зверталась до суду за захистом своїх прав, які відповідач порушив внаслідок попередніх недоплат сум пенсії.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги відповідача щодо залишення адміністративного позову без розгляду з січня 2014 року по лютий 2017 року (у зв'язку зі зверненням до суду після закінчення строків звернення до суду), з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.1, ч.3 та ч.4 ст. 99 КАС України (в редакції, що була чинна на момент подання позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 24 квітня 2018 року справа № 646/6250/17.

Верховним Судом наголошено, що на підставі системного аналізу статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції), має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Окремо Суд зазначив, що неможливість обмеження шестимісячним строком обов'язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов'язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов'язання перед державою підлягав би судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов'язок держави перед громадянином - 6 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що про те, що права ОСОБА_1 порушено, оскільки з позивачки утримано 1591,41 грн. остання дізналась в 2015 році з листа відповідача №18042/07 від 29.10.2015 р. (а.с.48), проте, як вбачається з матеріалів справи їй не проіндексовано та недоплачено пенсію - починаючи з дня видання відповідачем розпорядження про перерахунок пенсії через зміну надбавки від 21.11.2016 року, у зв'язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. (а.с.19)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

О.М.Кузьмишина