Справа № 520/11799/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 520/11799/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 (повний текст складено 04.02.2019, головуючий суддя І інстанції Мороко А.С., м.Харків) по справі № 520/11799/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2023 від 04.10.2018 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 10416,67 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "LAND ROVER" модель "RANGE ROVER EVOQUE", тип - загальний легковий, об'єм двигуна - 1999 куб. см., тип пального - дизель, дата реєстрації - 21.08.2018, рік випуску - 2017, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що підтверджується наявним в матеріалах справи серії НОМЕР_2 від 21.08.2018.

Головним управлінням ДФС у Харківській області 04.10.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-2023, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік у розмірі 10416,67 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що власники транспортних засобів з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1396125 грн, є платниками транспортного податку. Вищевказаний автомобіль ОСОБА_1 є об'єктом оподаткування у відповідності до ст. 267 Податкового кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

За змістом п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Особливості нарахування та сплати транспортного податку врегульовано положеннями ст.267 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2017).

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1, п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Законом України "Про Державний бюджет на 2018 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 визначена у розмірі 3723 грн., а тому об'єктом оподаткування у 2018 році стали автомобілі , середньоринкова вартість яких становить понад 1396125 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою 18 лютого 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №66 (далі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року за №403.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно із п.14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Розрахунок вартості автомобіля здійснюється Мінекономрозвитку в межах компетенції цього органу виконавчої влади, в той час, як відповідач наділений повноваженням прийняти інформацію від Мінекономрозвитку та визначити на її підставі податкове зобов'язання.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.10.2018 по справі № 26/14499/16, від 29.03.2018 по справі № 820/4876/17.

В той же час колегія суддів звертає увагу, що належний позивачу автомобіль було вперше зареєстровано 21.08.2018. Тобто, вказаний автомобіль "LAND ROVER" модель "RANGE ROVER EVOQUE", 2017 року випуску, було придбано позивачем у автодилера лише у серпні 2018 року, що додатково підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договору купівлі-продажу №074/18А від 13.08.2018, видаткової накладної від 14.08.2018, акту прийому-передачі автомобіля від 14.08.2018. При цьому вартість автомобіля під час придбання відповідно до договору купівлі-продажу №074/18А від 13.08.2018 становила всього 1138250,00 грн., яка є нижчою за 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1396125 грн. у 2018 році).

Більше того, на офіційному сайті Мінекономрозвитку розміщено перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком на 2018 рік, із якого вбачається , що автомобіль "LAND ROVER" модель "RANGE ROVER EVOQUE", 2017 року випуску, тип пального - дизель, є об'єктом оподаткування, оскільки строк експлуатації даного авто до 1 року.

Проте, на цьому ж офіційному сайті Мінекономрозвитку наявна можливість здійснити розрахунок середньоринкової вартості певного автомобіля. Відповідно до такого розрахунку середньоринкова вартість зазначеного автомобіля, належного позивачу, становить 1179778,16 грн., що також є меншим за 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1396125 грн. у 2018 році).

Таким чином, вказаний автомобіль не може вважатися об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог позивача.

За змістом з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права є підстави для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову позивача.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 по справі № 520/11799/18 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 по справі № 520/11799/18 -скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2023 від 04.10.2018 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 10416,67 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц М.М. Яковенко