Справа № 360/1121/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1121/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Сєвєродонецької міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати належної заробітної плати ОСОБА_1 за листопад-грудень 2018 року;

- стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 10258 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.12.2009 по теперішній час позивач працює в Сєвєродонецькій міській раді. Станом на момент звернення до суду із позовом відповідач не здійснив виплату належної позивачу заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, тим самим утворивши заборгованість з її виплати.

Згідно довідки Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 № 1595, табелю обліку часу відпрацьованого за листопад 2018 року - 18 робочих днів, у грудні 2018 року - 15 робочих днів і 5 днів чергової відпустки. При цьому відповідач повинен був сплатити заробітну плату в розмірі 10258,00 грн, що є не оспорюваною сумою. Оскільки відповідач протягом тривалого часу добровільно не сплачує належну позивачу заробітну плату, позивач змушена звернутись з даною позовною заявою до суду.

Ухвалою суду від 19.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (арк. спр. 1-2).

Позивач у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі (арк. спр. 4).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву від 28.03.2019 за вх. № 16772/2019, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. На виконання ухвали суду від 19.03.2019 надано табель обліку робочого часу за листопад грудень 2018 року, довідку на ОСОБА_1 Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 за № 1595 з додатком відомості розподілу виплат Сєвєродонецької міської ради (арк.спр. 27).

Згідно із частиною девятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 АТ-І № 3073941, починаючи з 23.12.2009 позивач працює в Сєвєродонецький міській раді на посаді спеціаліста відділу АСУ та ТО Севєродонецької міської ради (запис № 20), 25.01.2014 присвоєно черговий 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис № 24) (арк. спр. 9-10).

Довідкою Сєвєродонецької міської ради від 14.03.2019 № 1595 підтверджується, що:

- кількість робочих днів, згідно із графіком роботи установи за листопад 2018 року становить 22 дні, кількість фактично відпрацьованих робочих днів за листопад 2018 року 18 днів, посадовий оклад 4800 грн, надбавка до посадового окладу за ранг, 11 ранг - 70,00 грн, надбавка за вислугу років, 20% - 974, 00 грн, разом з урахуванням податків 5844,00 грн, фактично виплачена заробітна плата у листопаді 2018 року 3000,00 грн, сума не виплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за листопад 2018 року складає 1781,45 грн.

- кількість робочих днів, згідно із графіком роботи установи за грудень 2018 року становить 20 днів, кількість фактично відпрацьованих робочих днів за грудень 2018 року 15 днів, посадовий оклад 4800 грн, надбавка до посадового окладу за ранг, 11 ранг - 70,00 грн, надбавка за вислугу років, 20% - 974, 00 грн, надбавка за високі досягнення у праці, 50% - 2922,00 грн, разом з урахуванням податків 8766,00 грн, фактично виплачена заробітна плата у грудні 2018 року 0,0 грн, сума відпускних та сума не виплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за грудень 2018 року складає 8476,55 грн,

- сума не виплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за листопад -грудень 2018 року складає 10258,00 грн (арк. спр. 11, 30).

Згідно з табелем обліку робочого часу за листопад 2018 року позивачем відпрацьовано 18 робочих днів, 4 дні відпустка без збереження заробітної плати (арк. спр. 28).

Відповідно до табелю обліку робочого часу за грудень 2018 року позивачем відпрацьовано 15 робочих днів, 5 днів чергової відпустки (арк. спр. 29).

Сума виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2018 року в розмірі 3000,00 грн підтверджена відомістю розподілення виплат Сєвєродонецької міської ради від 14.11.2018 (арк. спр. 31).

Таким чином, з довідки Сєвєродонецької міської ради від 11.03.2019 № 1490 слідує, що сума невиплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад-грудень 2018 року, обрахована виходячи із складових заробітної плати позивача (посадового окладу, надбавок, доплат тощо), складає 10258,00 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, пятою статті 96 Кодексу законів про працю України визначено, що системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі:

мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України;

міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Частиною пятою статті 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною першою статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР Про оплату праці (далі Закон № 108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 108/95-ВР джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Згідно зі статтею 13 Закону № 108/95-ВР обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою та шостою статті 24 Закону № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.[…].

Відповідно до частин першої, четвертої статті 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III Про службу в органах місцевого самоврядування посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, пунктом 1 якої визначено випадки, у яких застосовується цей Порядок.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач зобовязаний своєчасно та у повному обсязі виплачувати позивачу заробітну плату із дотриманням вимог чинного законодавства щодо оплати праці. Заробітна плата обраховується органом місцевого самоврядування виходячи з розмірів посадових окладів працівників та відповідних надбавок.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що відповідачем протягом листопада та грудня 2018 року такий першочерговий обовязок не виконаний, умови оплати праці посадових осіб органу місцевого самоврядування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, не дотримано, що призвело до утворення перед позивачем заборгованості по заробітній платі з урахуванням податків у загальній сумі 10 258,00 грн, у тому числі за листопад 2018 року 1 781,45 грн, за грудень 2018 року 8 476,55 грн.

Правильність здійсненого відповідачем розрахунку заборгованості по заробітній платі, виходячи з розмірів посадового окладу позивача та відповідних надбавок, що утворилася перед позивачем за листопад-грудень 2018 року, наведеного у довідці від 14.03.2019 № 1595, перевірена судом на підставі наданих документів.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача обґрунтовану суму заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, яка складає 10 258,00 грн.

Встановивши факт виплати відповідачем не в повному обсязі заробітної плати позивачу за листопад 2018 та повної невиплати заробітної плати за грудень 2018 року, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку про те, що відповідачем порушено конституційне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що, не виплативши позивачеві належні суми заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, відповідач допустив протиправну бездіяльність, та наявні підстави стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10 258,00 грн.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач як податковий агент згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов'язаний виплатити позивачеві заробітну плату, утримавши з неї при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими та адміністративний позов належить до задоволення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради на користь позивача суми заробітної плати за один місяць з урахуванням обовязкових податків та зборів належить до негайного виконання.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 93400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Сєвєродонецької міської ради (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32, код за ) про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати належної заробітної плати ОСОБА_1 за листопад-грудень 2018 року.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2018 року в розмірі 10 258,00 грн (десять тисяч двісті пятдесят вісім гривень 00 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

В частині присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2