Справа № 300/769/19
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"10" квітня 2019 р. справа № 300/769/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову за матеріалами позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за №ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) 08.04.2019 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за №ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019.

Позов мотивовано тим, що відповідач, проводячи перевірку, порушив встановлений порядок інспекційного відвідування, не врахувавши обставину перебування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, що позбавило позивача можливості ефективного захисту своїх прав та надання відповідних пояснень і доказів відсутності вини у вчинені інкримінованого їй діяння. Вважає, що проведення перевірки відбулося з порушенням законодавства, а отже й акт інспекційного відвідування від 22.02.2019 №ІФ433/1674/АВ є недопустимим доказом, так як всі факти зафіксовані у ньому з порушенням закону. На переконання позивача, інспектор праці зобов'язаний повідомляти об'єкт відвідування або уповноваженій ним посадовій особі про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Крім цього, в порушення постанови Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 про розгляд справи відповідач повідомив позивача несвоєчасно, тобто пізніше ніж 5 днів до дня розгляду. З наведених підстав вважає протиправним винесення відповідачем постанови про накладення штрафу за №ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019.

08.04.2019 позивач одночасно подала заяву про забезпечення позову в порядку статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за № ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019 та заборони вчиняти відповідачем будь-які дії щодо стягнення за вказаною постановою.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач не погоджується із постановою від 21.03.2019 про накладення штрафу і не має наміру сплачувати у добровільному порядку застосовані санкції в загальному розмірі 125 190,00 гривень. Оскаржувана постанова може бути звернена до виконання посадовими особами Держпраці в будь яку мить. Існує вірогідність того, що час розгляду справи і ухвалення ній рішення, відповідачем оскаржувана постанова може бути пред'явлена до виконання органами державної виконавчої служби і, відповідно, може бути в примусовому порядку стягнутий штраф. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання оскаржуваної постанови. Невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді зупинення дії оскаржуваних постанов та заборони вчиняти відповідачем будь-які дії щодо стягнення, ускладнить поновлення порушених оскаржуваною постановою прав позивача.

Розглянувши подану заяву про забезпечення адміністративного позову, поза межами вирішення питання про відкриття провадження у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, дослідивши і оцінивши подані докази, в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно із частиною 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить, що суд може забезпечити позов лише за наявності хоча б однієї з підстав: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В контексті вказано інститут забезпечення адміністративного позову дає можливість суду до прийняття рішення у справі вжити заходів щодо забезпечення позовних вимог, якщо існує небезпека неспіврозмірного заподіяння шкоди інтересам позивача, або якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим, в тому числі унеможливить у зв'язку з цим виконання рішення суду. Існування такої небезпеки повинно бути реальним і доведене належними доказами. Рішення суду про забезпечення позову не може ґрунтуватись на припущеннях чи змодельованих позивачем ймовірних ситуаціях.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Твердження позивача про можливість звернення до виконання оскаржуваної постанови, пред'явлення її в органи виконавчої служби та стягнення штрафу в примусовому порядку ґрунтуються тільки на його припущеннях, доказів про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" чи звернення із заявою стягувача про примусове виконання постанови не надано.

З огляду на вказане відсутні підстави, з якими процесуальний закон пов'язує можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за №ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019 та заборони вчинення відповідачем будь-яких дій щодо стягнення за цією постановою.

За наведених обставин та вказаних правових норм, заявлене клопотання про забезпечення позову у спосіб зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони вчинення будь-яких дій щодо стягнення за оскаржуваним рішенням, є безпідставним та необґрунтованим, а тому в забезпечені позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 150-154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08.04.2019 про вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення дії постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за ІФ433/1674/АВ/П/ТД-ФС від 21.03.2019 та заборони будь яким чином здійснювати стягнення за цією постановою.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали суду).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.