Справа № 620/3597/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Справа № 620/3597/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Паншиної І.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Державної фіскальної служби

у Чернігівській області,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.10.2018 р. №№5, 5, 5.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем у зв'язку з невиконанням позивачем покладеного на неї обов'язку щодо декларування доходу у вигляді анульованої банком основної суми її заборгованості, а тому є правомірними, і що податкова перевірка була проведена відповідачем з дотриманням вимог податкового законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що суд за власною ініціативою витребував та збирав докази, що третю особу було залучено до участі в розгляді даної справи з порушенням вимог законодавства і що оскаржувані нею податкові повідомлення-рішення є протиправними.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем і третьою особою подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на тому, що позивачем дійсно було отримано дохід у вигляді додаткового блага, що витребування судом першої інстанції додаткових доказів та залучення до участі в розгляді справи третьої особи - банку було необхідним для повного та правильного вирішення даної справи.

Крім того, третя особа у своєму відзиві також зазначає, що підстави для скасування рішення суду через порушення норм процесуального права чітко визначені у ст. 317 КАС України та в даному випадку відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.10.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого позивачем отримано 41 400,00 швейцарських франків.

Після погашення ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 14 100,00 швейцарських франків, третьою особою було анульовано її заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0: у сумі основного боргу - 13 301,40 шв. франків та суми заборгованості за відсотками - 182,50 швейцарських франків. Штрафні санкції не нараховувались.

Вказана інформація відображена банком в його податковій звітності.

31.05.2016 р. ПАТ «УкрСиббанк» було направлено ОСОБА_2 повідомлення № 30-4/339 про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором від 03.10.2006 р. № 0, а саме: суми основного боргу (кредиту) у сумі 13 301,40 шв. франк, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 31.05.2016 складає 337 195,05 грн. Також зазначено, що сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_2, отриманим як додаткове благо, тому ОСОБА_2 необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір.

Зазначене повідомлення було вручено позивачу особисто 31.05.2016 р., що підтверджується її підписом.

Згідно з відомостями з Держаного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., відповідно до податкового розрахунку форми № 1-ДФ, поданого ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 отримала дохід за ознакою « 126» (додаткове благо) у розмірі 337 195,05 грн.

14.08.2017 р. ГУ ДФС у Чернігівській області звернулось до ПАТ «УкрСиббанк» з листом № 3803/10/25-01-13-03-09, в якому з метою уникнення втрат місцевого бюджету просило надати пояснення та документальне підтвердження, у тому числі щодо ОСОБА_2, про суми анульованого боргу по кредитному договору за 2016 рік.

Листом від 04.09.2017 р. № 14-2-2/14013 ПАТ «УкрСиббанк» підтвердило інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_2 у 2016 році за ознакою доходу « 126». Вказаний дохід відображений у Податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1ДФ). У вказаному листі також зазначено, що доходи, нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульовані кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу, згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

На підставі ст. 20, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового Кодексу України та наказу ГУ ДФС у Чернігівській області від 21.08.2018 р. № 1490 відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 було проінформовано письмовим повідомленням від 21.08.2018 р. № 276/25-01-13-08-08, яке разом з копією наказу ГУ ДФС у Чернігівській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.08.2018 р. направлено позивачу засобами поштового зв'язку та вручене 11.09.2018 р.

За результати зазначеної перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області складено акт від 19.09.2018 р. № 639/13/НОМЕР_1, в якому зафіксовано наступні порушення ОСОБА_2 вимог податкового законодавства:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання до Чернігівської ОДПІ ГУДФС у Чернігівській області (м. Чернігів) податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: не включення позивачем доходів, отриманих від ПАТ «УкрСиббанк», за ознакою доходу « 126» в сумі 337 195,05 грн. (заборгованість за основним боргом) до загального річного оподатковуваного доходу та не подання податкової декларації за наслідками звітного податкового року, а також не сплата податку на доходи фізичних осіб.

12.10.2018 р. на підставі висновків зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області було винесено ОСОБА_2 податкові повідомлення-рішення з розрахунками:

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 75 867,89 грн. (60 695,11 грн. - за основним платежем, 15 173,78 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у сумі 6 322,41 грн. (5 057,93 грн. - за основним платежем, 1 264,48 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 Податкового кодексу України).

У свою чергу підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У п. 49.1 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

У п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, визначено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

У пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Згідно з пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України до оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У пп. 164.2.14 «б» п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його власним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності сукупності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Крім того, отримання додаткового блага також зумовлює виникнення обов'язку платника податків відобразити отриманий дохід у річній податковій декларації.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що у 2016 році ПАТ «УкрСиббанк» було анульовано (прощено) позивачу, зокрема суму основного боргу (за тілом кредиту) по кредитному договору від 03.10.2006 р. № 0 у розмірі 13 301,40 швейцарських франків, що в еквіваленті складає 337 195,05 грн., тобто є її доходом у розумінні чинного податкового законодавства, та зумовлює виникнення в неї обов'язку щодо здійснення його декларування та сплати ПДФО і військового збору.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що банком до відома позивача було належним чином доведено зазначені обставини, зокрема щодо виникнення в неї відповідних податкових зобов'язань, але, не зважаючи на це, такі зобов'язання залишилися невиконаними позивачем, що було встановлено контролюючим податковим органом при проведенні перевірки з дотриманням вимог чинного законодавства.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ГУ ДФС у Чернігівській області правомірно донарахувало позивачу ПДФО у сумі 60 695,11 грн. (337 195,05*18%), військовий збір у сумі 5057,93 (337 195,05*1,5%) та застосувало до неї штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у сумі 170,00 грн., про що винесено відповідні податкові повідомлення-рішення.

Доводи апелянта щодо протиправності зазначених податкових повідомлень-рішень колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Твердження апелянта на неправомірність проведення відповідачем перевірки, про те, що було проведено камеральну, а не документальну перевірку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, податкова перевірка була проведена відповідачем у відповідності з вищенаведеними нормами податкового законодавства, за умови повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, її висновки підтверджуються належними і допустимими доказами та апелянтом не спростовані.

Посилання апелянта на те, що суд за власною ініціативою витребував та збирав докази, що третю особу було залучено до участі в розгляді даної справи з порушенням вимог законодавства, у відповідності до ч. 3 ст. 317 КАС України не є правовою підставою для скасування рішення суду.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ч. 4 ст. 9 та ч. 3 ст. 77 КАС України регламентовано повноваження суду витребувати та збирати докази з власної ініціативи, а ст. 49 КАС України - можливість залучення судом третьої особи до участі у справі, що в сукупності націлено на забезпечення повного та всебічного встановлення обставин справи і ухвалення рішення з дотриманням вимог ст. 242 КАС України.

Твердження позивача про те, що прощення її боргу банком відбулося за два дні за її усною згодою, не спростовують наявності в неї обов'язку з виконання виниклих податкових зобов'язань у зв'язку з отриманням додаткового блага. При цьому, як зазначалося вище, матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином була повідомлена банком щодо списання суми її основного боргу, виникнення в неї додаткового блага та обов'язку сплатити відповідні податкові платежі.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: