Справа № 500/386/19
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/386/19

11 квітня 2019 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Баб'юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Горбового Олега Федоровича , третя особа без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Державного кадастрового реєстратора відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Горбового Олега Федоровича із вимогами визнати протиправними дій державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області Горбового Олега Федоровича щодо невнесення відомостей до Державного земельного кадастру, скасувати рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-019 від 01.02.2019 і зобов'язати повторно розглянути заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Ухвалою суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 10.04.2019 від позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати дану адміністративну справу без його участі в порядку письмового провадження.

Від відповідача 10.04.2019 на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглядати дану адміністративну справу без його участі в порядку письмового провадження.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною дев'ятою статті 205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження в межах строків встановлених статтею 258 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.01.2017 №19-406/14-17-СГ надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,7000 га в оренду для ведення особистого селянського господарства за межами села на території Залісцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

Згідно з укладеним договором №20 від 19.11.2018 між ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ОСОБА_3 (Замовник), Виконавець зобов'язується виготовити з дотриманням земельного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами села АДРЕСА_1 що на території Залісецької сільської ради Шумського району Тернопільської області, без встановлення межових знаків. В свою чергу, ОСОБА_3 оплачує такі роботи за ціною, обумовленою вказаним договором (аркуш справи 68).

Також договором передбачено, що для виконання вказаних дій Замовник уповноважує Виконавця бути представником ОСОБА_3 з питань по виготовленню вказаного проекту землеустрою.

На виконання вказаних умов договору, 20.01.2019 ФОП ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 звернувся через електронний сервіс Держгеокадастру з метою реєстрації земельної ділянки.

Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-019 від 01.02.2019 (аркуш справи 11) посилаючись на невідповідністю проекту землеустрою вимогам законодавства.

Не погодившись із вказаним рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні справи суд застосовує наступні норми законодавства.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України наведено визначення термінів, за якими адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відтак, поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень є помилковим, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Судом встановлено, що позивачем пред'явлено вимоги до державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області Горбового Олега Федоровича щодо визнання його дій протиправними і скасування прийнятого ним рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-019 від 01.02.2019 (аркуш справи 11). Просить зобов'язати повторно розглянути заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Слід зазначити, що проект землеустрою виготовлений позивачем згідно з укладеним договором №20 від 19.11.2018 між ним та ОСОБА_3. Згідно з умовами даного договору фізична особа - підприємець та ОСОБА_1 зобов'язується виготовити з дотриманням земельного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами села АДРЕСА_1 що на території Залісецької сільської ради Шумського району Тернопільської області без встановлення межових знаків. В свою чергу, ОСОБА_3 повинен оплатити такі роботи за ціною, обумовленою вказаним договором (аркуш справи 68).

Суд вважає, що правовідносини, які є предметом розгляду даної справи мають цивільно-правову природу, оскільки вони виникли між сторонами на підставі цивільно-правового договору та порушують права та інтереси позивача, як сторони (Виконавця) договору №20 від 19.11.2018.

Крім цього, в попередніх судових засіданнях позивач пояснив, що оскаржені дії та рішення кадастрового реєстратора порушують його право, як виконавця договору, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, тобто на виконання умов цивільного договору.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, у даному випадку, фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений судом в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

У відповідності до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, приписи статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із цивільних відносин, у порядку цивільного судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 29.08.2018 (справа № 807/719/15) та у постанові від 27.06.2018 (справа № 815/6945/16) зазначив, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели правлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Також Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 (справа № 805/4506/16-а) вказав, що сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Частиною п'ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин у даній справі (цивільно-правовий) суд вважає, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви має здійснюватися у порядку цивільного (господарського) судочинства із врахуванням правил територіальної підсудності та суб'єктного складу сторін.

Частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору від 04.02.2019 №0.0..1 позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи наведене та норми статті 7 Закону України "Про судовий збір", суд вважає, що позивачу, у зв'язку із закриттям провадження у справі №500/386/19, судовий збір в сумі 1921,00 грн слід повернути з Державного боюдету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН:НОМЕР_1) до Державного кадастрового реєстратора відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Горбового Олега Федоровича (місцезнаходження: вул. Українська, 59, м. Шумськ, Тернопільська область, 47100), третя особа без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.