Справа № 127/3006/19
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 квітня 2019 р. Справа № 127/3006/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши питання про витребування додаткових доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, яка призначена на 10.04.2019 р. без виклику учасників справи.

При розгляді справи виникла необхідність витребувати додаткові докази у сторін.

Так, позивач просить зобов'язати управління вести щодо неї облік та документацію на паперових носіях та без надання людині номеру замість ім'я. Заборонити присвоювати будь-які індентифікатори в реєстрі (УНЗР), збирати, обробляти та розміщувати інформацію в електронних системах. Надати життєво -необхідні засоби допомоги руху в реальні строки і відшкодувати моральну шкоду в сумі 150000 грн.

Обгрунтовуюючи позовні вимоги позивач вказує, що всі розрахунки із нею перевели в електронні системи з присвоєнням цифрового ідентифікатора у вигляді особової справи №32902 замість ім'я людини. Окрім того, їй тривалий час не надаються допомоги руху, палиця, локтєві милиці, ходунки, що є життєво необхідними засобами для її пересування.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що жодних цифрових ідентифікаторів, в тому числі у вигляді особової справи №32902 ОСОБА_1 не присвоювалось. Стосовно надання засобів руху вказано, що відповідні запити направлено до підприємств виробників, однак відповіді не надано.

Разом з тим, суд аккцентує увагу, що в матеріалах справи відсутні докази направлення/отримання підприємствами виробниками запитів та документи,що свідчать про присвоєння ОСОБА_1 цифрових ідентифікаторів, в тому числі у вигляді особової справи №32902 .

Вирішуюючи питання про витребування додаткових доказів у справі, суд вказує на наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб'єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців.

Розпорядник Реєстру в межах повноважень, визначених цим Законом, та виключно для цілей ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів має право отримувати інформацію з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі інформації про особу, встановленому частиною першою статті 7 цього Закону. Розпорядник Реєстру в межах повноважень, визначених цим Законом та Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", має право отримувати інформацію з реєстрів територіальних громад. Доступ до інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

В свою чергу, статтею 2 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" уповноваженими суб'єктами згідно з цим Законом є, серед іншого розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

В Додатку до заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого наказом МВС 26.11.2014 № 1279 "Про затвердження зразка заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", вказано, що унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - Реєстр) формується у разі, якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше або у разі зміни статі особи.

Отже, УНЗР (унікальний номер запису) формується саме для внесення до Єдиного державного демографічного реєстру.

В свою чергу, відповідно до пункту 3 Порядку призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Відтак, до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій вноситься інформація про призначені житлові субсидії, а не УНЗ.

За таких обставин,суд доходить висновку про необхідність витребування у позивача доказів присвоєння їй ідентифікатора за номером №00001 та №32902 в Єдиному державному реєстрі отримувачів житлових субсидій та /або в Єдиному державному демографічному реєстрі .

Також суд вказує й на таке.

Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, переліків таких засобів, затвердженого постановою КМУ від 5 квітня 2012 р. № 321 (далі- Порядок №321), технічні та інші засоби реабілітації, призначені для безоплатного забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб за рахунок коштів державного бюджету виготовляються, постачаються і ремонтуються підприємствами, які відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим Мінсоцполітики (далі - підприємства).

Медичні показання для забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, а також для виплати компенсації за допоміжні засоби для особистої рухомості, переміщення та підйому, у тому числі для надання реабілітаційних послуг, визначають для осіб з інвалідністю - медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК) з оформленням індивідуальної програми (п.6 Порядку №321 ).

Згідно пункту 23 Порядку №321 забезпечення особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи протезами верхніх та нижніх кінцівок, ортезами шарнірними на нижні кінцівки та кріслами колісними здійснюється згідно з договорами, укладеними органом соціального захисту населення з підприємством та особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю, іншою особою або їх законними представниками (далі - тристоронній договір).

Орган соціального захисту населення протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення про вибір підприємства особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю, іншою особою або їх законними представниками повідомляє підприємство щодо такого вибору, про що робиться відповідна відмітка у банку даних.

Підприємство протягом наступних 20 робочих днів подає органу соціального захисту населення згоду/відмову на забезпечення відповідним технічним та іншим засобом реабілітації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи, про що підприємством робиться відповідна відмітка у банку даних.

Пунтктом 39 Порядку №321 встановлено, що з метою забезпечення допоміжними засобами для особистої гігієни, допоміжними засобами для особистої рухомості, переміщення та підйому, засобами для пересування, меблями, оснащенням, спеціальними засобами для орієнтування, спілкування та обміну інформацією (далі - технічні засоби реабілітації) особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю, постраждалий внаслідок антитерористичної операції або їх законний представник звертається до органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем їх проживання чи за місцем проживання/перебування для оформлення заявки на забезпечення технічними засобами реабілітації за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заявка), з оригіналом направлення та паспортом громадянина України або іншим документом, що посвідчує особу.

Отже як видно, особа забезпечується допоміжними засобами для особистої рухомості, переміщення та підйому, засобами для пересування за заявкою, за наслідком якої оформлюється договір та відповідне підприємство надає згоду/відмову на забезпечення відповідним технічним та іншим засобом реабілітації.

Відтак, слід витребувати у відповідача заявки ОСОБА_1 на отримання технічних та інших засобів реабілітації, в тому числі ходунків на колесах та крісла колісного з подвійним керуванням, докази направлення на підприємства заявок на виготовлення даних засобів та отримання таких (заявок), договори, згоду/відмову підприємств на забезпечення.

Визначаючись щодо процесуальних підстав для витребування доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини третьої статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність витребування додаткових письмових документів у:

- ОСОБА_1: доказів присвоєння їй ідентифікатора за номером №00001 та №32902 в Єдиному державному реєстрі отримувачів житлових субсидій та /або в Єдиному державному демографічному реєстрі;

- Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адіміністрації належним чином завірених копій: заявок ОСОБА_1 на отримання технічних та інших засобів реабілітації, в тому числі ходунків на колесах та крісла колісного з подвійним керуванням; докази направлення на підприємства заявок на виготовлення даних засобів; докази отримання підприємствами заявок на виготовлення ходунків на колесах та крісла колісного з подвійним керуванням; договори, укладенні на забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації ОСОБА_1; згоду/відмову підприємств на забезпечення ОСОБА_1 ходунками на колесах та кріслом колісним з подвійним керуванням.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на наступне.

Згідно пунктів 6 -7 частини п'ятої статті 44 КАС України, учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до частини шостої статті 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 80 КАС України встановлено, що у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.45 КАС України ).

Зокрема, такі заходи процесуального примусу, визначені частиною першою статті 149 КАС України, а саме, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

- зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

- неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу. В свою чергу, згідно пункту 4 частини другої статті 205 КАС України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі необхідності витребування нових доказів.

Враховуючи наявність підстави, встановленої статтею 205 КАС України, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст.ст. 80, 162, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Витребувати у ОСОБА_1 та зобов'язати надати суду до 1.05.19 р. докази присвоєння їй ідентифікатора за номером №00001 та №32902 в Єдиному державному реєстрі отримувачів житлових субсидій та /або в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Витребувати у Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адіміністрації та зобов'язати надати суду до 1.05.19 р. належним чином завірені копії: заявок ОСОБА_1 на отримання технічних та інших засобів реабілітації, в тому числі ходунків на колесах та крісла колісного з подвійним керуванням; докази направлення на підприємства заявок на виготовлення даних засобів; докази отримання підприємствами заявок на виготовлення ходунків на колесах та крісла колісного з подвійним керуванням; договори, укладенні на забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації ОСОБА_1; згоду/відмову підприємств на забезпечення ОСОБА_1 ходунками на колесах та кріслом колісним з подвійним керуванням.

У разі невиконання вимог ухвали суду повідомити суд про причини такого невиконання.

Попередити сторонии про те, що згідно частини першої статті 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

- зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

- неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень.

Розгляд справи відкласти на 6.05.19р. без виклику учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна