Справа № 440/349/19
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/349/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Фрідманн Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування карток відмови, рішень.

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці ДФС, Київської міської митниці ДФС, Рівненської митниці ДФС, де просив:

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, прийняті Полтавською митницею ДФС;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2018/00427 та рішення про коригування митної вартості товарів від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2, прийняті Полтавською митницею ДФС;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00322 та рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2018 № UA204010/2018/00117/2, прийняті Рівненською митницею ДФС;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2018/00250 та рішення про коригування митної вартості товарів від 08.10.2018 № UA100000/2018/000071/1, прийняті Київською Митницею ДФС.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 позовну заяву залишено без руху у зв'язку із невідповідністю статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/349/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України, Київської міської митниці ДФС, Рівненської митниці ДФС, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позовні вимоги по справі № 440/349/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України, Київської міської митниці ДФС, Рівненської митниці ДФС, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення роз'єднано шляхом виділення у самостійні провадження:

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411, № UA806020/2018/00427 та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2;

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2018/00250 та рішення про коригування митної вартості товарів від 08.10.2018 № UA100000/2018/000071/1.

- позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00322 та рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2018 № UA204010/2018/00117/2.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 у справі № 440/349/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення призначено підготовче судове засідання на 27.02.2019.

Отже, справі № 440/349/19 розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" (надалі по тексту - позивач, ТОВ "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС про:

- визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2;

- визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2018/00427 та рішення про коригування митної вартості товарів від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2.

В обґрунтування вимог товариство зазначає, що на виконання умов контракту, укладеного ТОВ "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" із компанією VELCAR ESTATE LP від 08.05.2018 №UA-001 через уповноважену особу позивача до Полтавської митниці ДФС були подані митні декларації для оформлення товарів, які надійшли на адресу позивача. Відповідно до митних декларацій був заявлений для оформлення товар - кава натуральна розчинна, сублімована в упаковці масою понад 10 кг (п/е мішки по 25 кг). Зазначав, що до митних декларацій було надано всі документи, необхідні для митного оформлення товару, а тому, на думку товариства, відповідачем протиправно прийнято спірні картки відмови в прийнятті митної декларації при митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з причин порушення ним вимог статті 52 МК України у частині правильності визначення митної вартості товару та оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

25.02.2019 до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с. 115-120), у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову зазначено, що до відділу митного оформлення №1 Полтавської митниці ДФС 11.12.2018, 18.12.2018 до митного контролю та оформлення подані відповідно митні декларації №UA806020/2018/214190, №№UA806020/2018/214680. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митними деклараціями проведено коригування митної вартості товару відповідно до положень статті 55 МК України, у зв'язку з тим, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару у документах, що підтверджують митну вартість товару. Так, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, подано прайс-лист від продавця б/н від 03.09.2018, яким закріплено ціну на продукцію саме для позивача. Відповідач зазначив, що наявна у органу доходів і зборів інформація щодо митної вартості імпортованих товарів, призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. За доводами відповідача, рівень заявленої декларантом митної вартості товарів згідно поданих декларацій становить 3,71 дол. США/кг, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за МД від 12.10.2018 №UA500120/2018/008621, від 30.11.2018 №UA110190/2018/511673, що визнані митним органом, становить 5,35 дол. США/кг, 5,00 дол. США/кг відповідно. Зауважили, що під час консультації декларанта відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Але декларант письмово відмовився від надання додаткових документів, інші документи, витребувані органом доходів та зборів, не надано. Крім того, відповідач стверджує, що після отримання карток відмов позивачем до митного оформлення подані нові митні декларації, за якими товари випущені у вільний обіг, тому скасування карток відмови не поновить право позивача на завершення митного оформлення товарів за митними деклараціями.

В підготовчому засіданні 27.02.2019 представником позивача надано суду письмову відповідь на відзив, де зазначав, що відповідачем не спростовано позицію позивача щодо законності визначення митної вартості за ціною контракту та на підставі першого методу, а не резервного методу та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, як це було зроблено відповідачем. Розходження у даті видачі прайс-листа продавця із іншими документами спростовується наявністю кількох прайс-листів за різний період часу, які вдалося отримати позивачу та які були надані під час митного оформлення. До того ж сам прайс-лист не суперечить іншим документам. Зауважив, що з огляду на засади свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс лист через наявність або відсутність у ньому певних відомостей, реквізитів. Поряд з цим, скасування карток відмов у прийнятті митних декларацій є належним способом захисту прав позивача, оскільки ці документи породжують для позивача у нерозривному зв'язку із рішеннями про коригування митної вартості обов'язки щодо доплати митних платежів (а.с. 125-130).

19.03.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де в обґрунтування своєї позиції пояснив, що підставами для обрання у спірному випадку рівня митної вартості товарів, оформлених за відповідними МД від 12.10.2018 №UA500120/2018/008621, від 30.11.2018 №UA110190/2018/511673 слугувало те, що: - в даних митних деклараціях задекларовані товари є ідентичними товарам, задекларованим за митними деклараціями позивача, а саме: час експорту товарів за митними деклараціями, визнаними митним органом, збігається з часом експорту товарів за митними деклараціями позивача, - умови поставки однакові з умовами поставки товарів, оформлених в Полтавській митниці ДФС.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті, а також інші письмові докази, наявні у матеріалах справ, встановив такі обставини.

08.05.2018 між компанією "VELCAR ESTATE LP" (продавцем) та ТОВ "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" (покупцем) укладено контракт №UA-001, за умовами якого продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукти харчування, іменовані надалі "товар", а також будь-які інші замовлені покупцем товари продовольчого, сировинного або промислового характеру, які зазначені в Інвойсах та являються невід'ємною частиною контракту (а.с. 101-108).

Пунктом 1.2 контракту визначено, що назва товару, опис, ціна за одиницю товару зазначаються в Інвойсах, які являються невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до пункту 2.1 контракту ціни на товар установлюються у доларах США на умовах поставки (Інкотермс 2010), зазначених в Інвойсах на конкретну визначену поставку.

На виконання умов контракту ТОВ "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" через уповноважену особу - декларанта подано до Полтавської митниці ДФС митні декларації №UA806020/2018/214190 від 11.12.2018 (а.с. 90), №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018 (а.с. 80) для оформлення товарів, які надійшли на адресу позивача.

Відповідно до вказаних митних декларацій був заявлений до оформлення наступний товар:

- МД №UA806020/2018/214190 від 11.12.2018 - кава натуральна розчинна, сублімована в упаковці масою нетто понад 10 кг, (П/Е мішки по 25 кг), не для роздрібної торгівлі масою 16350 кг; торгівельна марка OUTSPAN, країна виробництва VN, виробник CAFЕ OUTSPAN VIETNAM LTD (а.с. 90);

- МД №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018 кава натуральна розчинна, сублімована в упаковці масою нетто понад 10 кг (П/Е мішки по 25 кг), не для роздрібної торгівлі масою 16350 кг; торгівельна марка CAFESCA, CAFES DE ESPECIALIDAD DE CHIA PAS S.A.P.I DE C.V. (а.с. 80).

До зазначених митних декларацій декларантом були подані відповідно документи: контракт № UA-001 від 08.05.2018 (а.с. 101-109); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2; сертифікат про походження товару, рахунок фактура (інвойс); коносамент; автотранспортна накладна; прейскурант (прайс-лист) виробника товару (а.с. 82-86, 96-108).

За змістом письмового відзиву, а також пояснень, наданих представником відповідача в судовому засіданні, в результаті контролю митної вартості товарів митним органом встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме подано прайс-лист від продавця б/н від 03.09.2018, яким закріплено ціну на продукцію саме для позивача.

Проведені консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в органі доходів і зборів.

Під час консультацій декларанта відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України зобовязано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи по спірним митним деклараціям: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару та сировини; - інші документи за власним бажанням.

Листами від 11.12.2018 та 18.12.2018 позивач письмово відмовився від надання додаткових документів , інші документи, витребувані органом доходів і зборів, надано не було (а.с. 89,109).

Полтавською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів:

- № UA806020/2018/000061/2 від 11.12.2018 (МД №UA806020/2018/214190 від 11.12.2018), в якому визначено митну вартість товару 6,82 дол.США/кг (а.с. 92);

- № UA806020/2018/000070/2 від 18.12.2018 (МД № UA806020/2018/214680 від 18.12.2018), в якому в якому визначено митну вартість товару 5,00 дол.США/кг (а.с. 78).

Вищевказані рішення про коригування митної вартості обґрунтовані тим, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України, так як заявлено неповні відомості про митну вартість товару у документах, що підтверджують митну вартість. У результаті контролю встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості не містять, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: подано прайс-лист від продавця б/н від 03.09.2018, яким закріплено ціну на продукцію. Задекларовані ціни на визначений товар не можуть вважатися дійсною вартістю товару у розумінні статті VІІ ГАТТ, оскільки встановлені саме для одного підприємства.

Наявна у органу доходів і зборів інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товарів згідно поданих декларацій становить 3,71 дол. США/кг, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за МД від 12.10.2018 №UA500120/2018/008621, від 30.11.2018 №UA110190/2018/511673, що визнані митним органом, становить 6,82 дол. США/кг та 5,00 дол. США/кг відповідно (а.с. 110, 112).

На підставі наведеного відповідач дійшов висновку, що у випадку з митними деклараціями № UA806020/2018/214190 від 11.12.2018, №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018 метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до частини другої статті 58 МК України не може бути прийнятий у звязку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у звязку із відсутністю даних щодо вартості операцій з аналогічними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у звязку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у звязку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у звязку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Тому митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України, що ґрунтується на МД від 12.10.2018 №UA500120/2018/008621 (стосується декларації №UA806020/2018/214190 від 11.12.2018) та від 30.11.2018 №UA110190/2018/511673 (стосується декларації №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018), що визнані органом доходів і зборів.

Як наслідок, відповідачем прийняті картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2018/00411, №UA806020/2018/00427, якими відмовлено у прийнятті митних декларацій № UA806020/2018/214190 від 11.12.2018, №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018 відповідно з причин порушення позивачем вимоги ст. 52 МК України в частині правильності визначення митної вартості товару.

Також зазначено, що митне оформлення товару можливе за умови застосування відповідних рішень (про коригування митної вартості товару

Не погодившись із указаними рішеннями та картками відмови, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам позивача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Так, у статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 826/5868/16 (номер в ЄДРСР 75904345).

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.1 контракту №UA-001 ціни на товар установлюються у доларах США на умовах поставки (Інкотермс 2010), зазначених в Інвойсах на конкретно визначену поставку (а.с. 101).

З матеріалів справи слідує, що для митного оформлення представником декларанта до митних декларацій були додані, зокрема: рахунки фактури (інвойси) (а.с. 82, 96), у яких зазначено вартість товару 3,71 дол.США/кг.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем до митного органу надавалися прайс-листи виробника товару від 03.09.2018 (а.с. 100), в яких визначено митну вартість товару 3,71 дол.США/кг.

При цьому надані позивачем документи не мають розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару.

Таким чином, у відповідача не було обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом та, як наслідок, витребування додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України, оскільки подані позивачем під час митного оформлення рахунки фактури (інвойс) та прайс-листи виробника товару дозволяли митному органу встановити вартість товару.

Водночас відповідачем у даному випадку вартість товарів, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Також указано, що визначена митна вартість товарів ґрунтується на митних деклараціях від 12.10.2018 № UA500120/2018/008621, від 30.11.2018 №UA110190/2018/511673 що визнані органом доходів і зборів.

Суд заважує, що товари, заявлені до оформлення позивачем мають певні відмінності з товарами, які декларувалися за митними деклараціями, що визнані органом доходів і зборів та враховувалися останнім при коригуванні митної вартості товару. Відмінності полягають у виді товару, його виробниках, фасуванні та торговельній марці товару, тощо.

Так, відповідно до МД №UA500120/2018/008621 від 12.10.2018, що визнана митним органом, до оформлення був заявлений товар - кава натуральна розчинна "NESCAFE KЕRF 570 OCTABIN EXPORT" гранульована, з вмістом сухої речовини на основі кави більше 95 мас. %; артикул 43858768 88 Окт. по 200 кг; вага нетто 23760 кг.; виробник "Nestle VIETNAM Ltd"; торговельна марка "NESCAFE"; загальна сума за рахунком 162 072,00 грн (а.с. 112).

При цьому, згідно з декларацією позивача МД №UA806020/2018/214190 від 11.12.2018, митна вартість по якій не прийнята митницею та була скорегована на підставі МД №UA500120/2018/008621 від 12.10.2018, до митного оформлення заявлявся товар з іншими характеристиками: кава натуральна розчинна, сублімована в упаковці масою нетто понад 10 кг, (П/Е мішки по 25 кг), не для роздрібної торгівлі масою 16350 кг; торгівельна марка OUTSPAN, країна виробництва VN, виробник CAFЕ OUTSPAN VIETNAM LTD (а.с. 90).

За змістом МД №UA110190/2018/511673 від 30.11.2018 що визнана митним органом, до оформлення був заявлений товар кава натуральна, розчинна, сублімована в первинній упаковці масою нетто 25 кг. FD ROBUSTA STD istant coffe freeze dried -16750 кг (670 коробок * 25 кг) . Торговельна марка: CAFESCA. Виробник: Cаfes de Especealidad de Chiapas S.A.P.I de C.V. Країна виробництва: МХ (а.с. 110).

В свою чергу, згідно з декларацією позивача МД №UA806020/2018/214680 від 18.12.2018 , митна вартість по якій не прийнята митницею та була скоригована на підставі МД №UA110190/2018/511673 від 30.11.2018, до митного оформлення заявлявся товар з іншими характеристиками: кава натуральна розчинна, сублімована в упаковці масою нетто понад 10 кг (П/Е мішки по 25 кг), не для роздрібної торгівлі масою 16350 кг; торгівельна марка CAFESCA, CAFES DE ESPECIALIDAD DE CHIA PAS S.A.P.I DE C.V. (а.с. 80).

Таким чином, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди товари зі схожими характеристиками були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

З приводу посилань відповідача на те, що до митного оформлення надано прайс-листи від продавця, задекларовані ціни на товар в яких не можуть вважатися дійсною вартістю товару у розумінні статті VІІ Генеральеої угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ), оскільки встановлені саме для одного підприємства, суд зазначає, що означене жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості товару позивачем за першим методом, з огляду на підтвердження позивачем заявленої митної вартості товару документами, передбаченими частиною другою статті 53 МК України. При цьому надані для митного оформлення прайс-листи взагалі не містять назви конкретного підприємства-покупця.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності у нього обґрунтованого сумніву у заниженні заявленої позивачем митної вартості при розмитненні товарів, а отже, і підстав коригування митної вартості товару за резервним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, у звязку з чим не відповідає критеріям правомірності рішення субєкта владних повноважень, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів рішення від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411, № UA806020/2018/00427, суд зазначає наступне.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог у цій частині зазначає, що після отримання карток відмов позивачем до митного оформлення товару подано відповідні митні декларації, за якими товари випущено у вільний обіг. У зв'язку із чим, на думку відповідача, скасування спірних карток відмов не буде мати жодних юридичних наслідків, оскільки таке скасування не поновить право позивача на завершення митного оформлення товарів за митними деклараціями за якими надані відмови, оскільки товари випущені у вільний обіг за новими митними деклараціями.

Надаючи оцінку доводам відповідача, суд приходить таких висновків.

Положеннями частин першої та другої статті 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев'ятої, десятої статті 264 МК України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що спірні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного № UA 806020/2018/00411, № UA806020/2018/00427 вмотивовані прийняттям митним органом спірних рішень № UA806020/2018/000061/2, UA806020/2018/000070/2 про коригування митної вартості товарів, які за результатами розгляду справи судом визнано протиправними та скасовано.

За таких обставин, зазначені картки відмови також є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору, то суд приходить таких висновків.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/349/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України, Київської міської митниці ДФС, Рівненської митниці ДФС, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

При зверненні до суду з даним позовом ТОВ "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" сплачено судовий збір в загальному розмірі 23 967,81 грн (а.с. 4), що підтверджується платіжним дорученням від 25.01.2019 № 213.

Згідно із відомостями автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду вказані кошти зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвалою від 11.02.2019 позовні вимоги по справі № 440/349/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України, Київської міської митниці ДФС, Рівненської митниці ДФС, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення роз'єднано шляхом виділення у самостійне провадження, зокрема, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411, № UA806020/2018/00427 та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2.

Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз'єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз'єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

При цьому згідно з частиною 8 вищевказаної статті розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Отже, оскільки в межах даної справи № 440/349/19 розглядалися позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" до Полтавської митниці ДФС України, то суд вирішує питання про розподіл судових витрат в межах розглянутих позовних вимог.

При звернення до суду із позовом до Полтавської митниці ДФС України позивачем одночасно заявлено вимоги майнового та немайнового характеру.

Зокрема, вимоги про визнання протиправними та скасування рішень від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2 мають майновий характер, оскільки безпосереднім наслідком оскаржуваних рішень є зміна майнового стану позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що різниця в митних податках, які підлягають сплаті по рішенню від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2 складає 366 384,95 грн, по рішенню від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2 складає 156 662,62 грн.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративний позов майнового характеру, який подано юридичною особою, сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні до суду із позовом до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2 позивач мав сплатити судовий збір у розмірі:

-5 495,77 грн за вимогу майнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2, прийняте Полтавською митницею ДФС (різниця у митних податках в сумі 366 384,95 грн *1,5 %);

- 2 349,94 грн за вимогу майнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2, прийняте Полтавською митницею ДФС (різниця у митних податках в сумі 156 662,62 грн *1,5 %).

При цьому згідно з частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, позивачем заявлено також дві вимоги немайнового характеру щодо визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411, № UA806020/2018/00427, прийняті Полтавською митницею ДФС.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З огляду на вищевикладене, оскільки позовна заява, роглянута в межах справи № 440/349/19 містить дві вимоги немайнового характеру, то при зверненні з даним позовом до Полтавської митниці ДФС розмір судового збору, що підлягає сплаті, становить 3 842,00 грн. = (1921 грн. х 2).

Таким чином при звернення до суду із позовом до Полтавської митниці ДФС позивач мав сплатити судовий збір в загальному розмірі 11 687,71 грн.

Враховуючи висновки суду щодо задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 687,71 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" (вул. Ушакова, 1А, кімната 401, м. Кропивницький, Кіровоградська область, ідентифікаційний код 41985532) до Полтавської митниці ДФС (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 39421072) про визнання протиправними та скасування карток відмови, рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2018/00411 та рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 11.12.2018 № UA806020/2018/000061/2.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2018/00427 та рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 18.12.2018 № UA806020/2018/000070/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 39421072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ ЧЕК СІТІ" (вул. Ушакова, 1А, кімната 401, м. Кропивницький, Кіровоградська область, ідентифікаційний код 41985532) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 687,71 грн (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень сімдесят одна копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 26 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3