Справа № 1440/2454/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2454/18
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 11:25 год у м.Миколаєві у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними рішення № від 18.09.2018 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу визначено штрафні санкції в розмірі 8320,18 гривень, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-77 від 18.09.2018, якою позивачу визначено сплату єдиного внеску в розмірі 66581,89 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач невірно застосував до нього положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», чим відповідач штучно збільшив дохід позивача, з якого сплачується єдиний внесок.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення у формі постанови, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем своєчасно щомісячно сплачувалися податок на доходи та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до того розміру доходів, який був ним отриманий у відповідному періоді. Наприклад, за травень 2016 року було отримано дохід у сумі 7934,19 гривень, нараховано та сплачено єдиного внеску у сумі 1745,52 гривень. За даними перевірки, працівниками ДФС сума чистого доходу (прибутку) - 76393,91 гривень, сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини 36250, сума нарахованого внеску 7975 гривень, відхилення склало 6229,48 гривень. Відповідачем безпідставно загальний прибуток за рік поділено на відпрацьовані 12 місяців.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що позивач перебуваючи з травня 2016 року на загальній системі оподаткування невірно застосовував метод обрахунку сплати єдиного внеску. Позивачем було обраховано єдиний внесок за кожним місяцем окремо, а відповідно до законодавства необхідно обраховувати за результатами доходів за рік.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 29.10.1999р.. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_2 є оптова торгівля м'ясом та м'ясними продуктами, перероблення та консервування риби, ракоподібних та молюсків та ін.

До квітня 2016 року ОСОБА_2 перебував на спрощеної системі оподаткування та звітності.

З 01.04.2016р. ФОП ОСОБА_2 застосовував загальну систему оподаткування та звітності.

Протягом травня - грудня 2016 року ФОП ОСОБА_2 отримав 611151,31 гривень чистого доходу.

При цьому, ФОП ОСОБА_2 зазначав у деклараціях за 2016 рік за травень 7934,19 гривень доходу та нарахував 1745,52 гривень єдиного внеску, за червень 8008,64 гривень та нарахував 1761,9 гривень єдиного внеску, за липень 30772,22 гривень доходу та 6769,89 гривень єдиного внеску, за серпень 91083,02 гривень доходу та 7975,00 гривень єдиного внеску, за вересень 22740,01 гривень доходу та 5002,8 гривень єдиного внеску, за жовтень 46942,93 гривень доходу та 7975 гривень єдиного внеску, за листопад 83374,16 гривень доходу та 7975,00 гривень єдиного внеску, за грудень 320296,16 гривень доходу та 8800 гривень єдиного внеску.

У деклараціях за 2017 рік ФОП ОСОБА_2 зазначив за січень 3200 гривень доходу та нарахував 704 гривень єдиного внеску, за лютий 3200 гривень доходу та нарахував 704 гривень єдиного внеску, за березень 3200 гривень доходу та 704 гривень єдиного внеску, за квітень 206644,61 гривень доходу та 8800 гривень єдиного внеску, за травень 3200 гривень доходу та 704 гривень єдиного внеску, за червень 3200 гривень доходу та 704 гривень єдиного внеску, за липень 89652,22 гривень доходу та 9262 гривень єдиного внеску, за серпень 112299,98 гривень доходу та 9262 гривень єдиного внеску, за вересень 391386,40 гривень доходу та 9262 гривень єдиного внеску, за жовтень 3200 гривень доходу та 704 гривень єдиного внеску, за листопад 83223,53 гривень доходу та 9262 гривень єдиного внеску, за грудень 3024173,05 гривень доходу та 9691 гривень єдиного внеску.

В період з 07.08.2018 по 20.08.2018 ГУ ДФС у Миколаївській області провело документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено Акт від 04.09.2018 №2167/14-29-13-07/НОМЕР_1. Відповідно до Акту перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_2 в порушення п.2 частини 2 ст.6, ст.7, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 всього у сумі 66581,89 гривень, в т.ч. періодами за 2016 рік у сумі 16619,89 гривень, за 2017 рік у сумі 49962,00 гривень.

18.09.2018 ГУ ДФС у Миколаївській області виставило на адресу ФОП ОСОБА_2 Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-77 від 18.09.2018, якою позивачу визначено сплату єдиного внеску в розмірі 66581,89 гривень та прийняло Рішення № від 18.09.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу визначено штрафні санкції в розмірі 8320,18 гривень.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у редакція, яка діяла на час спірних правовідносин у 2016 та 2017 роках, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

Відповідно до п.2 пункту 5 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин у 2016 та 2017 роках, платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу ІІІ цієї Інструкції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Актом перевірки визначена сума чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік, який було отримано протягом травня-грудня 2016 року, складає - 611151,31 грн. та сума чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік, який було отримано протягом січня - грудня 2017 року, складає - 1206568,80 грн.

Тобто у 2016 році кількість місяців в яких було отримано дохід складає 8 місяців та у 2017 році складає 12 місяців.

Як вже було зазначено, у відповідності до п.п. 2 п. 5 розділу IV Інструкцією, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

Таким чином, відповідачем вірно було суму чистого оподатковуваного доходу за результатами перевірки за 2016 рік у сумі 611151,31 грн. поділено на 8 місяців та отримано суму чистого доходу 76393,91 грн., з якої сплачується єдиний внесок, проте сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини складає 05-11.2016р. - 36250,00 грн. та 12.2016р. - 40000,00 грн.

Також, у 2017 рік у сумі 1206568,80 грн. була поділена на 12 місяців та отримано суму чистого доходу 100547,40 грн., з якої сплачується єдиний внесок, проте сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини складає 01 - 04.2017р. -40000,00 грн., 05 - 11.2017р. - 42100,00 грн. та 12.2017р. - 44050,00 грн.

Отже, судова колегія зазначає, що перевіркою вірно встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 порядку нарахування, обчислення та строків сплати єдиного внеску із чистого оподатковуваного доходу, одержаного від здійснення підприємницької діяльності в періоді з 01.04.2016р. по 31.12.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., чим позивачем було занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 66581,89 грн., а саме - за 2016 рік у сумі 16619,89 грн. за 2017 рік у сумі 49962,00 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме такий метод визначення бази нарахування єдиного внеску застосований відповідачем (за рік поділений на кількість місяців) під час проведення перевірки є правильним, оскільки метод застосований позивачем - розрахунок єдиного внеску від чистого оподаткованого доходу за кожний місяць не відповідає законодавству станом на 2016 та 2017 роки, а тому відповідач правомірно здійснив донарахування недоїмки позивачу в сумі 66581,89 гривень та штрафу в сумі 8320,18 гривень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.04.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов