Справа № 1140/3132/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3132/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П., повний текст складено 25.01.2019р.) у справі №1140/3132/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування рішень і зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру оформлене протоколом №9 від 27.09.2018р., в частині прийняття рішення про направлення до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката №012117 від 12.02.2014р., виданого інженеру-землевпоряднику ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.10.2018р. №165 про анулювання кваліфікаційного сертифікату №012117 від 12.02.2014р. інженера-землевпорядника ОСОБА_1;

- зобов'язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру внести до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників відомості про сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1, кваліфікаційний сертифікат №012117 від 12.02.2014р.;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що на підставі листа Головного управління Держкомзему у Кіровоградській області від 14.08.2018р. №21-11-0.9-6396/2-18 адресованого до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка на підставі рішення оформленого протоколом №9 від 27.09.2018р., звернулась з поданням до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про позбавлення позивача, як сертифікованого інженера-землевпорядника, кваліфікаційного сертифікату. Наказом від 23.10.2018р. №165 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, анульовано кваліфікаційний сертифікат №012117 від 12.02.2014р. Позивач вказував на необґрунтованість зазначених рішень відповідачів, оскільки ним не допускалися порушення вимог нормативно-правових

актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року позов задоволено.

За наслідками розгляду справи судом встановлено, що фактично оскаржувані рішення прийняті з огляду на позицію відповідачів про те, що позивачем допущено грубе порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, яке полягало у розроблені проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність без дозволів на їх розроблення.

Встановивши такі підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд першої інстанції вказав на їх неправомірність та необґрунтованість з огляду на відповідність дій позивача вимогам ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, якою передбачено принцип «мовчазної згоди» на виготовлення документації із землеустрою, у разі не прийняття у встановлений законом строк рішення уповноваженим органом щодо розгляду заяв громадян про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Не погодившись з рішенням суду, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не правильно застосовано принцип «мовчазної згоди», який передбачений ст..118 ЗК України. З цього приводу скаржник вказує на те, що застосування такого принципу передбачає ряд умов, зокрема, таких як: не прийняття у встановлений законом строк рішення уповноваженим органом щодо розгляду заяв громадян про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; таке право замовником може бути реалізовано лише у місячний строк з дня закінчення строку на отримання дозволу або мотивованої відмови у його наданні. У спірному випадку, як зазначає відповідач, замовникам - гр.гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 у встановлений законом строк були надані мотивовані відмови у наданні дозволів на виготовлення проекту землеустрою і такі відмови вказаними особами оскаржувалися у судовому порядку. Крім цього, за позицією відповідача, якщо враховувати дати звернення із заявами про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою, вказаними особами пропущено місячний строк для реалізації свого права на застосування принципу «мовчазної згоди». Також відповідач посилається на те, що суд першої інстанції застосував норми права, які на час спірних правовідносин втратили чинність, а саме наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.01.2016 №11.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

У судове засідання сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явилися.

Позивач, через свого представника у поданому клопотанні, просив суд розглянути справу за його відсутність.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що представник відповідача приймає участь в іншому судовому засіданні. Дослідивши вказане клопотання суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, 2 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Таким чином, підставою для відкладення розгляду справи, зокрема, є повідомлені стороною причини неможливості явки, які визнані судом поважними. Наведені відповідачем причини неявки представника у судове засідання не можуть бути визнані судом поважними, оскільки по-перше: позов пред'явлено не до особи, яка зайнята в іншому судовому засіданні, а до державного органу, який має штат більш, ніж одна особа. По-друге: про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений завчасно, а отже мав об'єктивну можливість вирішити питання про участь представника у судовому засіданні. В-третє, надання пріоритетності тим чи іншим засіданням, участь у цих засіданнях, є правом сторони, але таке право, зокрема, не повинно перешкоджати розгляду справи судом у визначений час, з урахуванням права на участь у справі інших учасників.

Таким чином, справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є інженером-землевпорядником, що підтверджено кваліфікаційним сертифікатом №012117 виданим 12.02.2014р. на підставі протоколу рішення Кваліфікаційної комісії від 30.01.2014р. №1 (т.1а.с.15).

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулось до Кваліфікаційної комісії з листом від 14.08.2018р. №21-11-0.9-6396/2-18 про необхідність розгляду питання про позбавлення позивача кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника виданого 12.02.2014р. за №012117, у зв'язку з грубим порушенням вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, що було виявлено при надходженні до відділу у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на погодження проекту землеустрою щодо відведення у земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В листі зазначено, що проекти землеустрою розроблені без дозволів на їх розроблення та без дотримання вимог ст. 118 Земельного кодексу України в частині замовлення розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок без надання таких дозволів (т.1а.с.96).

Кваліфікаційна комісія розглянула вищевказаний лист на засіданні 27.09.2018р., результати якого оформлені протоколом №9 та прийняла рішення про звернення до Держгеокадастру з поданням про анулювання позивачеві кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника виданого 12.02.2014р. за №012117 (т.1а.с.92-95).

22.10.2018р. Кваліфікаційна комісія направила до Держгеокадастру подання про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників, в т.ч. і позивача (т.1а.с.90,91).

23.10.2018р. Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру розглянуто подання Кваліфікаційної комісії та видано наказ №165, про анулювання позивачеві кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника від 12.02.2014р. за №012117 (т.1а.с.88,89).

Правомірність та обгрунтованість вказаних рішень відповідачів є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою зобов'язані: дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; виконувати всі умови договору; виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Відповідно до ст.66 Закону України "Про землеустрій" кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин:

а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника;

б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою;

в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до ст. 68 цього Закону;

г) на підставі свідоцтва про смерть.

Аналогічні підстави для анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника визначено п.20 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №392 від 28.07.2017р. «Про питання сертифікації інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2017 року за №1044/30912).

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у спірному випадку кваліфікаційний сертифікат позивачу анульовано на підставі подання Кваліфікаційної комісії, в якому дії позивача кваліфіковано як грубе порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. При цьому, суть порушення, за позицією Кваліфікаційної комісії, полягало у розроблені проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність без дозволів на їх розроблення.

Вказуючи на необґрунтованість підстав для анулювання сертифікату, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем за замовленням громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпочато розробку документації із землеустрою - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель с/г призначення, що перебувають у запасі на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (т.1а.с.17-42, 43-70).

Початок робіт з виготовлення документації із землеустрою ініційовано громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв'язку із застосуванням принципу "мовчазної згоди", про що було письмово поінформовано громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (т.1а.с.20, 46 зв.бік).

Застосування принципу "мовчазної згоди", як правильно зазначив суд першої інстанції, прямо передбачена абз. 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України - "у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

У спірному випадку, громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подавалися до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, натомість, такого дозволу Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області надано не було, як і не було надано мотивованої відмови у його наданні, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили (справи №П/811/604/18, №П/811/205/18).

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що позивач, здійснюючи свої обов'язки інженера-землевпорядника у договірних правовідносинах з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діяв у межах повноважень та у спосіб визначені ст. 28 Закону України "Про землеустрій" та ст. 118 ЗК України.

Крім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідно до частин 1, 4 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

У спірному випадку проекти землеустрою, які розробляються позивачем за замовленням громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на погодження до органів Держкомзему не надавались, а відповідно питання щодо їх правомірності розроблення не було предметом дослідження повноважним органом, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно оцінив аргументи відповідачів, в частині настання невідворотних та негативних наслідків для замовників розробки документації із землеустрою та обґрунтовано вказав на їх безпідставність.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними і доводи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі щодо не можливості, на його думку, застосування у спірному випадку принципу "мовчазної згоди", оскільки проекти землеустрою не досліджувалися повноважним органом на предмет правомірності їх виготовлення, у тому числі і з застосуванням принципу "мовчазної згоди", а отже такі аргументи відповідача є передчасними.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3, маючи намір реалізувати своє право на отримання у власність земельні ділянки, у встановленому порядку зверталися до повноважного органу - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з метою надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, але такого дозволу надано не було, як і не було надано мотивованої відмови у його наданні, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили та якими зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяви про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою. Вказані судові рішення набрали законної сили, але і після цього зазначені громадяни не отримали дозволів або рішення із мотивованою відмовою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Тобто, у спірному випадку, вказуючи на порушення позивачем вимог законодавства про землеустрій, відповідачі фактично ставляють під сумнів можливість реалізації громадянами свого права щодо виготовлення проекту землеустрою без надання дозволу на це уповноваженим органом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та неправомірність рішення відповідача про анулювання сертифіката інженера-землевпорядника.

Аргументи відповідача, які зазначені в апеляційній скарзі щодо застосування судом першої інстанції норм права, які на час спірних правовідносин втратили чинність, а саме наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.01.2016 №11, яким затверджено Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. В той же час, вказані доводи відповідача не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості та неправомірності анулювання сертифіката інженера-землевпорядника у спірному випадку. При цьому, повноваження кваліфікаційної комісії, які були затверджені наказом від 28.01.2016 №11 та на які посилався суд першої інстанції, є аналогічними і у редакції наказу Мінжитлобуду від 31.07.2017р. №118, яким врегульовано аналогічні питання діяльності кваліфікаційних комісій та який є чинним на час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №1140/3132/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 12.04.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк