Справа № 266/775/19
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.,
за участю секретаря Сторчай С.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщення Барвінківського районного суду в режимі відеоконференції з Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Донецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 07.08.2018 року,
Позивач вважає, що відповідачем під час прийняття постанови в справі про порушення митних правил допущено такі порушення чинного законодавства.
В даному випадку Донецька митниця ДФС не є належним митним органом, який у вказаній зоні (пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС) забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.
По - друге, згідно зі ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч. 4 цієї статті).
Частиною 1 ст. 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення: накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
У цьому протоколі зазначено, що ОСОБА_3 запрошувалася до Донецької митниці ДФС для надання пояснень, але це не відповідає дійсності. На адресу позивача не надходило листів щодо участі у складенні протоколу про порушення митних правил. Також не надходило листів з повідомленням про розгляд справи про порушення митних правил та притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.
Таким чином, протокол про порушення митних правил, передбачених ч. З ст. 470 МК України щодо позивача був складений з порушенням вимог ст. 494 Митного кодексу України, оскільки ОСОБА_3 0.1. належним чином не була повідомлена про його складання, була позбавлена можливості дати пояснення та висловити зауваження щодо його змісту, без роз'яснення прав, передбачених ст.. 490 Митного кодексу.
По - третє, у відповідності до статті 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у пятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Таким чином, на думку позивача, допущено необєктивність провадження у справі, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 531 МК України є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач надіслав до суду відзив, в якому позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач вважає, що Донецькою митницею ДФС при винесенні вказаної постанови повно зясовано всі обставини справи, що призвело до вірних висновків та прийнято законне та обґрунтоване рішення. Вина громадянки ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, цілком підтверджується матеріалами адміністративної справи. Факт порушення позивачем митних правил, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб транспортного засобу «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер JGP377, було виявлено головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС ОСОБА_5 07.06.2018 в рамках проведення, операції «Рубіж-2018», тому протокол складався, а оскаржувана постанова виносилася належними посадовими особами відповідно до ч. 1 ст. 493, ч. 1 ст. 494 МК України. Відповідач зазначає, що позивач повідомлявся про дати складення протоколу та його розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Представник відповідача, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.
Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
У контексті з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 245 КАС України передбачено, що одним із способів захисту порушених прав позивача по справі є визнання протиправним та скасування індивідуального акта суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень.
Вказаний транспортний засіб з митної території України у строк до 20.04.2018 не вивезений, в інший митний режим не поміщений.
Вказаний протокол не містить підпису ОСОБА_3 про ознайомлення її з протоколом про порушення митних правил та ознайомлення з правами, передбаченими ст.ст. 494 ч. 1, 498 МК України, чи відмітку про те, що ОСОБА_3 відмовилась від підпису.
Дана постанова винесена у відсутність позивача.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Частиною 3 статті 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.
Пунктами 58, 59, 60 МК України дано визначення понять:
58) транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі;
59) транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення;
60) транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.
За приписами ч. 1 ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. Згідно частині другій цієї статті до процесуальних дій належать, зокрема, складення протоколу про порушення митних правил; опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; а також інші процесуальні дії.
Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом, передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється МК України та КУпАП.
Отже, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).
Частиною 1 ст. 486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За загальним правилом, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 494 МК України (в редакції, чинній на момент складення протоколу) про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.
Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
Частиною 9 ст. 494 МК України (в редакції, чинній на момент складення протоколу) встановлено, що протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.
В даному випадку Донецька митниця ДФС не є належним митним органом, який у вказаній зоні (пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС) забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.
Частиною 2 ст. 486 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 508 МК України, до процесуальних дій належать:
1) складення протоколу про порушення митних правил;
2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб;
3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;
4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них;
5) митне обстеження;
6) предявлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;
8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).
Статтею 490 МК України встановлено, що протокол про порушення митних правил мають право складати:
1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил;
2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обовязками мають таке право;
3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.
Згідно зі ст. 493 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.
Керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або особа, яка виконує його обовязки, має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої.
Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, можуть здійснювати провадження у будь-якій справі про порушення митних правил, порушеній будь-яким органом доходів і зборів України.
Аналізуючи в сукупності і взаємозвязку зміст ч. 2 ст. 486, ст.ст. 490, 493, 494, ч. 2 ст. 508 МК України, суд доходить висновку, що головний державний інспектор першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Донецької митниці ДФС ОСОБА_5, яким було не було безпосередньо виявлено порушення митних правил в зоні Харківської митниці ДФС, не мав повноваження скласти щодо ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил, вже виявлене посадовою особою іншої миниці в зоні дії цієї митниці, і в будь якому разі зобовязаний був передати протокол до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил - Харківської митниці ДФС, а не залишати для розгляду на Донецькій митниці ДФС.
В силу наведеного вище посадова особа, яка розглянула протокол про порушення митних правил і за результатами розгляду винесла постанову т.в.о. начальника Донецької митниці ДФС, начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 не мала на те повноважень.
Протокол про порушення митних правил не відповідає вимогам ст. ст. 494 МК України, а саме: у протоколі на зазначені пояснення ОСОБА_3 по справі; відсутній підпис останньої під відомостями про розяснення їй прав, передбачених ст.ст. 494, 498 МК України; при цьому у протоколі не зазначено, що ОСОБА_3 відмовилася від його підписання та отримання, проте протокол не підписаний ОСОБА_3 та не містить її підпису про отримання другого примірника протоколу чи про відмову його отримати.
Суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що ОСОБА_3 не зявилася для складення щодо неї протоколу про порушення митних правил, оскільки відповідач не надав доказів запрошення ОСОБА_3 для складення щодо неї протоколу (документ на аркуші 26 справи про адміністративне правопорушення суд не розцінює як саме таке запрошення, оскільки в ньому взагалі не йдеться про складання протоколу), та чинне законодавство не зобовязує порушника у справах про адміністративні правопорушення зявлятись до відповідного органу для складення щодо нього протоколу.
Суд зазначає, що обов'язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадовій особі митниці, які здійснюють провадження та розглядають справи про порушення митних правил. Однак, стосовно позивача цей обов'язок не було дотримано при складанні протоколу про порушення митних правил та його розгляді.
Згідно ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про порушення митних правил, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про порушення митних правил.
Відповідач у відзиві зазначає, що про складення протоколу про порушення митних правил щодо неї, дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_3 повідомлена належним чином. Дійсно, в матеріалах адміністративної справи на аркуші 11 є повідомлення, в тексті якого зазначено дату і місце розгляду справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_3, і зазначено, що до повідомлення додається примірник протоколу на 4 аркушах. З копії бланку повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_3 отримала відправлення, в якому у графі «Найменування адресата» відправником зазначено поряд з прізвищем позивача цифри «4886/С/05-70-20-03», які відповідають номеру повідомлення.
Разом з тим, суд зазначає, що внутрішні поштові відправлення поділяються на категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю, як визначено Правилами надання послуг поштового звязку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Відповідно до цих Правил з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю.
Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення ідентифікує лише вид та категорію поштового відправлення (лист, бандероль, посилка) та умови надсилання (рекомендоване, з оголошеною цінністю та т.п.), при цьому вміст поштового відправлення в такому випадку, не зазначається та працівником поштового зв'язку не перевіряється.
З огляду на наведене вище, вказане рекомендоване повідомлення жодним чином не підтверджує факту надіслання та отримання позивачем повідомлення про дату і місце розгляду справи та копії протоколу, отримання яких позивачем заперечується. У даному випадку належним доказом надіслання конкретного документу (документів) засобами поштового зв'язку може бути опис вкладення разом з вказаними документами.
З цих же підстав суд не вважає доведеним відповідачем факт отримання позивачем копії оскаржуваної постанови.
З огляду на те, що на свій запит позивач отримала копію оскаржуваної постанови від відповідача 28 січня 2019 року, нею не пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Оскільки ОСОБА_3 не була присутня при складенні щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, і відсутні належні докази про отримання нею копії протоколу, суд не вважає, що позивачу розяснені її права, передбачені ст.ст. 494, 498 МК України.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено належне сповіщення позивача про складення протоколу про порушення митних правил, час і місце розгляду справи, що вказує на відсутність підстав для розгляду справи про порушення митних правил за відсутності позивача та обмеження прав учасників провадження у розгляді вказаної справи.
При розгляді справи відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи субєктом владних повноважень.
Виходячи з того, що відсутні докази належного повідомлення позивача про розгляд справи щодо неї, про отримання нею протоколу чи про ознайомлення позивача з протоколом та його змістом, слід дійти висновку, що дійсно не були забезпечені права особи на участь при діях, вчинюваних субєктом владних повноважень щодо цієї особи, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не забезпечено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які передбачені КУпАП та МК України.
Ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України передбачено відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів.
Стаття 467 Митного кодексу України не містить вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.ст. 469, 477 - 481, 485 Митного кодексу України.
В КУпАП також відсутнє точне визначення поняття «триваюче правопорушення», не розкривається його зміст та не міститься перелік триваючих правопорушень.
На думку суду, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, надалі перебуває у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Такі дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває значний час, протягом якого винний безперервно здійснює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обовязків.
Варто зазначити, що саме встановлення 10-денного строку є основним критерієм віднесення зазначеного адміністративного проступку до нетриваючого. Адже встановлення часових меж здійснення такого проступку, як перевищення визначеного ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів позбавляє такий проступок характеру триваючого правопорушення, оскільки це правопорушення завершується із закінченням 10-денного строку і вже не продовжується, тому що обовязок особи доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари припинений. Строк притягнення такої особи до адміністративної відповідальності обчислюється з дня виявлення такого правопорушення.
Отже, триваючим правопорушенням, на думку суду, вважається невиконання певного обовязку протягом певного часу, який не обмежується часовими межами, тобто має тривалий характер. Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, не є триваючим правопорушенням, оскільки закінчується на наступний день після спливу 10-денного строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари.
В письмовому роз'ясненні Міністерства доходів і зборів України за № 1952/6/99-99-24 від 30.04.2013 року вказано, що правопорушення, пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого статтею 95 Кодексу. Таким чином, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.
Таким чином, враховуючи вищевказане роз'яснення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, не є триваючим і, враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу особистого користування з митної території України 20.04.2018 року, стягнення за вчинене правопорушення могло бути накладене в строк до 20.10.2018 року.
Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Недотримання наведених вище вимог чинного законодавства субєктом владних повноважень при складенні протоколу та винесенні постанови в справі про порушення митних правил призвело до порушення процесуальних прав позивача при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Оцінюючи докази по даній справі у їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що, оскільки протокол про порушення митних правил та постанова про накладення адміністративного стягнення складені і винесені неналежними посадовими особами, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю у зв'язку із необ'єктивністю та неповнотою провадження у справі та винесення постанови неправомочною особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За зазначених обставин суд доходить висновку про протиправність оскаржуваної постанови і вважає, що постанову слід скасувати, закривши провадження у справі про порушення митних правил.
Суд враховує, що відповідно до ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, з огляду на вищевказане, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справив їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7-9, 12, 139, 241-246, 257, 286 КАС України, ст.ст. 93,95, 102,381,470 ч. 3 МК України, суд
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов