Справа № 420/6591/18
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6591/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними, скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.05.2018 року: ВП №51694767 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 182,00 грн., ВП №51694667 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 251729,52 грн., таким чином поновивши права ОСОБА_1, порушені Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, визнати рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття виконавчих проваджень №56485554, №56485507 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними та скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.05.2018 року про відкриття зазначених виконавчих проваджень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними, скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.05.2018 року: ВП №51694767 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 182,00 грн., ВП №51694667 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 251729,52 грн., таким чином поновивши права ОСОБА_1, порушені Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, визнати рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття виконавчих проваджень №56485554, №56485507 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними та скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.05.2018 року про відкриття зазначених виконавчих проваджень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у проваджені відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного теруправління юстиції в Одеській області знаходяться виконавчі провадження (ВП) № 51694667 та № 51694767 про стягнення з нього на користь ПАТ "Укргазбанк" боргів у сумах, відповідно, 182,00 грн, та 2517295,18 грн. за виконавчими листами під одним №2-3397/10, відповідно, від 10.06.2010р. та від 16.09.2010 р.. Позивачем 1 червня 2018р. від відповідача отримано листа, в якому знаходилися дві його постанови від 21 травня 2018р., та дві його постанови від 23 травня 2018р. та супровідні листи від 21.05.18р. та 23.05.18р. до цих постанов. Відповідачем у постановах від 21.05.2018 року вирішено повернути стягувачу ПАТ "Укргазбанк" виконавчий лист Київського районного суду м. Одеси № 2-3397/10 від 10.06.2010р. про стягнення з нього 182,00 грн. та виконавчий лист того ж суду №2-3397/10 від 16.09.2010р. про стягнення з нього 2517295,18 грн. на підставі заяви цього стягувача № 510/452/2018 від 14.05.2018р. про повернення йому зазначених виконавчих документів без виконання. Правовою підставою для повернення стягувачу виконавчих документів відповідачем зазначено п.1 ч.І ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає такий випадок. Відповідачем 23.05.2018 р. у ВП № 51694667 прийнято і інші постанови: про стягнення з позивача виконавчих зборів на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного теруправління юстиції у Одеській обл. у сумі 182,00 грн., а у ВП №51694767 на користь того ж самого стягувача - 251729,52 грн. виконавчого збору. У постановах від 23.05.2018р. правовою підставою для таких дій Відповідачем позначено п.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" та, що 21.05.2018 року виконавчі документи повернуто стягувачу за його заявою без подальшого виконання. Тобто, будь-яких виконавчих дій з боку державного виконавця щодо примусового стягнення коштів по виконавчому провадженню фактично не здійснювалося. Пунктом 3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Як зазначає позивач у цій статті не зазначено з кого саме стягується виконавчий збір. У п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа, що і мало місце у данному випадку. Разом з тим, частина 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" зазначає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Тобто, з буквального тлумачення цього Закону вбачається, що стягнення виконавчого збору випливає з факту виконання судового рішення. У даному випадку, стягнення грошей, майна відповідачем не відбулося з причин того, що стягувач, скориставшись своїм правом відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", подав письмову заяву про повернення йому виконавчого документа. Таким чином, стягувач добровільно відмовився від своїх вимог про стягнення боргу. Тому, саме на нього має бути покладено обов'язок сплатити зазначений виконавчий збір, а не на боржника. 11.06.2018р. позивачем від відповідача додатково отримано листа від 29.05.2018р. за №091-4533, в якому знаходилися його постанови від 29.05.2018р., якими він відкрив нові виконавчі провадження: № 56485554 про стягнення з позивача 182,00 грн., виконавчого збору на підставі його ж постанови № 51694667 від 23.05.2018 р. та №56485507 про стягнення з позивача 251729,52 грн. виконавчого збору на підставі його ж постанови № 51694767 від 23.05.2018 р. на користь ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області.

В судовому засіданні 05.04.2019 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з огляду на те, що відповідач протиправно прийняв рішення про стягнення з позивача судового збору, оскільки фактичного примусового виконання рішення суду не було, а виконавчий документ був відкликаний стягувачем, що в силу Закону не давало права державному виконавцю стягувати з боржника судовий збір. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки згідно положень ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обов'язок державного виконавця стягувати виконавчий збір з боржника навіть у разі повернення виконавчого документа без виконання у зв'язку із його відкликанням стягувачем.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом, а тому, згідно положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.1 ст.19, ст.287 КАС України позивач може оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень.

Судом встановлено, що 21.05.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. було винесено постанову у ВП №51694667 про поверенння виконавчого документа стягувачу на підставі його заяви, а саме виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси від 10.06.2010 року №2-3397/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укргазбанк" судові витрати у сумі 1820 грн.

21.05.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. було винесено постанову у ВП №51694767 про поверенння виконавчого документа стягувачу на підставі його заяви, а саме виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси від 16.09.2010 року №2-3397/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту у сумі 2517295,18 грн.

Підставою для винесення вказаних постанов була заява стягувача ПАТ "Укргазбанк" від 14.05.2018 року вх..№510/452/2018, відповідно до якої останній просив повернути виконавчи документи без виконання відповідно до ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №606).

23.05.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. було винесено постанови у ВП №51694667 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 182 грн. та у ВП №51694767 про стягнення виконавчого збору у розмірі 251729,52 грн.

29.05.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №56485554 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 182 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №56485507 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 251729,52 грн.

Суд оцінюючи оскаржені акти суб`єкту владних повноважень, виходячи з положень ч.2 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що вони відповідають закону з наступних підстав:

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606 державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

05.10.2016 року набув чинності Закон №1404, згідно з яким примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною першою статті 40 Закону №1404 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону №1404 стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, постанови про повернення виконавчих документів стягувачу від 21.05.2018 року прийнято саме на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 у зв'язку з надходженням заяви стягувача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 2 Закону №1404 постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Саме на таке розуміння та застосування положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо наявності підстав для стягнення з боржника виконавчого збору у разі завершення виконавчого провадження у зв'язку із відкликання виконавчого документа стягувачем зазначає Верховний Суд України у своїй постанові від 22.02.2018 року по справі №816/823/17.

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, суд повинен застосовувати вказаний висновок Верховного Суду при розгляді аналогічних спорів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця від 23.05.2018 року про стягнення з позивача виконавчого збору у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. є такими, що відповідають законові, оскільки достатньою підставою для їх винесення є факт завершення виконавчого провадження за пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404 у зв'язку з надходженням заяви стягувача, в зв'язку із чим, в задоволенні позовних вимог про визнання рішень про стягнення виконавчого збору з позивача та оскарження постанов державного виконавця від 23.05.2018 року: ВП №51694767 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 182,00 грн., ВП №51694667 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 251729,52 грн. та постанов про відкриття виконавчих проваджень від 29.05.2018 року №56485554, №56485507 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними, скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.05.2018 року: ВП №51694767 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 182,00 грн., ВП №51694667 про стягнення на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області () виконавчого збору у розмірі 251729,52 грн., таким чином поновивши права ОСОБА_1, порушені Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, визнати рішення Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття виконавчих проваджень №56485554, №56485507 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчих зборів у сумах 182,00 грн. та 251729,52 грн. протиправними та скасувати постанови Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.05.2018 року про відкриття зазначених виконавчих проваджень - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 10.04.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.