Справа № 183/1961/19
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1961/19
№ 2-а/183/88/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України,

за участю учасників процесу:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2,-

встановив:

27.03.2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу звернулося до суду із позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.03.2019 року в ході проведення профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», за участю співробітників Новомосковського відділу Національної поліції України було виявлено громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який прибув на територію України 30.07.2013 року через КПП «Могилів-Подільський», на підставі передбаченій ч.16 ст.4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

16.03.2019 року за порушення правил перебування іноземців на території України та ухилення від виконання рішення про примусове повернення відносно ОСОБА_2 головним спеціалістом Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 203 КУпАП, в подальшому постановою Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на відповідача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1700,00 грн., який ним не сплачено.

Того ж дня, тобто 16.03.2019 року за невжиття заходів щодо своєчасного виїзду співмешканця після прийняття рішення про примусове порушення відповідача, відносно громадянки України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 205 КУпАП, та постановою Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській на останню накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн., який нею не сплачено.

При цьому позов містить дані про те, що 01.08.2016 року відповідач був засуджений Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 15.08.2017 року ОСОБА_2 був звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Також позивач вказує, що раніше 15.09.2017 року відповідач вже притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування іноземців на території України.

15.09.2017 року відносно ОСОБА_2 Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №12 про примусове повернення з території України без застосування заборони щодо подальшого вїзду на територію України, яким відповідача було зобовязано залишити територію України у термін до 14.10.2017 року, однак останній територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, та перейшов на нелегальне становище.

Враховуючи те, що відповідач на території України знаходиться не легально, підстави для продовження терміну перебування в Україні відсутні, законних джерел отримання прибутку в Україні він не має, та проживає без постійних фінансових джерел для існування, у звязку з чим останній буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведення процедурі видворення та добровільно територію України не покине, тому керуючись положеннями ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, обставини викладені в позові не оспорював, однак надав пояснення про те, що 17.10.2017 року при спробі перетину кордону України у нього було вилучено паспорт громадянина ОСОБА_1, порушене кримінальне провадження за фактом підробки цього паспорту, саме тому він не залишив територію України у строки, встановлені у рішенні №12 про примусове повернення з території України без застосування заборони щодо подальшого вїзду на територію України. Починаючи з 17 жовтня 2017 року до 16 березня 2019 року він не мав можливості залишити територію України, оскільки не мав паспорта, про наявність постанови про закриття кримінального провадження йому нічого не було відомо. Також відповідач просив суд не застосовувати до нього такі жорсткі санкції, оскільки в с.Попасне Новомосковського району проживають двоє малолітніх дітей, біологічним батьком яких він являється, він має на меті їх виховувати та утримувати, а видворення за межі України позбавить його можливості на тривалий час виконувати свої батьківські обовязки.

Вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Так, постановою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.09.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП порушення правил перебування в Україні іноземцями, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн. (а.с.19).

Відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

15.09.2017 року Новомосковським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області відносно відповідача прийнято рішення № 12 про примусове повернення за межі України та зобовязання залишити територію України у термін до 14.10.2017 року (а.с.22), яке громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконав, пояснивши це тим, що під час перетину державного кордону співробітниками поліції у нього був вилучений паспорт, у звязку з підробленням відмітки про перетин кордону (а.с.7).

Згідно повідомлення Камянка-Бузького відділу поліції у Львівській області (а.с.36), паспорт громадянина ОСОБА_1 для виїзду за кордон «10СС27780», виданий на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно було вилучено на пункті пропуску «Рева-Руська», як такий, що містить печатки та штампи про перетин державного кордону, з ознаками підробки. В ході досудового розслідування отримано інформацію про те, що в період часу з 01.03.2013 року по 15.10.2017 року ОСОБА_2 державного кордону України не перетинав, а отже відмітки про перетин кордону в його паспорті є підробленими. Відомості про даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України» (а.с.36).

У своїх письмових поясненнях відповідач зазначив, що після того як йому зателефонували і повідомили про те, що він має приїхати та забрати свій паспорт, на що останній повідомив, що не бажав цього зробити (а.с.8).

Далі, постановою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП порушення правил перебування в Україні іноземцями, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00грн. (а.с.15).

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що він з поважних причин не виконав рішення №12 про примусове повернення з території України без застосування заборони щодо подальшого вїзду на територію України, починаючи з 16 березня 2019 року.

Так, отримавши паспорт громадянина ОСОБА_1 після закриття кримінального провадження, перебуваючи на території України, розуміючи, що він перебуває на території України нелегально, ОСОБА_2, не вчинив жодних дій, направлених на свою легалізацію, коштів для виїзду з території України він не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до п. 26 роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, що свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України, - задовольнити.

Затримати та помістити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі території України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.