Справа № 440/43/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/43/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнітько О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /надалі - позивач; ФОП ОСОБА_1І./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області /надалі - відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови, винесеної 05 грудня 2018 року першим заступником начальника ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області ОСОБА_5, №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу (фінансової санкції) в розмірі 335070 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю ФОП ОСОБА_1 №ПЛ2717/168/АВ від 23 листопада 2018 року. Позивач вважає помилковими та необґрунтованими висновки акту інспекційного відвідування №ПЛ2717/168/АВ від 23 листопада 2018 року про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням керівника, та вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05 грудня 2018 року №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС в розмірі 335070 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_6 не працювала у позивача за цивільно-правовими договорами, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 22.11.2018 прийшли до місця здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за попередньої домовленістю для подальшого можливого працевлаштування. Зазначає, що відповідачем не було повідомлено позивача про розгляд справи про накладення штрафу та справу розглянуто за відсутності позивача, чим позбавлено останнього права надати пояснення та докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/43/19, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11:00 07 лютого 2019 року, витребувано докази.

06 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 23-26/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з 22 по 23 листопада 2018 року проведено інспектування ФОП ОСОБА_1, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ПЛ2717/168/АВ від 23 листопада 2018 року, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника. Зазначає, що в ході інспекційного відвідування у відділі взуття "Стильная обувь" знаходилося три особи, а саме: ФОП ОСОБА_1І, гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_8 Громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надавали консультацію покупцям стосовно ціни та асортименту товару, тобто обслуговували покупців, фактично виконуючи функції продавця. Зазначає, що у письмових поясненнях позивачем не заперечувався факт укладення цивільно-правового договору з гр. ОСОБА_6

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року клопотання позивача про виклик для допиту в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 - задоволено. Викликано в судове засідання для допиту в якості свідка: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10. Зобов'язано відповідача ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області надати у судове засідання для огляду оригінали всіх наявних у відповідача документів, на підставі яких винесено оскаржувану постанову від 05.12.2018 №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14:30 05 березня 2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 05 березня 2019 року на підставі частини 2 статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено перерву у судовому засіданні до 11:00 28 березня 2019 року з метою повторного виклику свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України /надалі - КЗпП України/ державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування), визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" /надалі - Порядок №295/.

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені в пункті 5 Порядку №295, відповідно до підпункту 2 якого інспекційні відвідування проводяться за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця (підпункт 1 пункту 11 Порядку №295).

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області від 22.11.2018 № 237П "Про проведення заходів державного контролю" на підставі Порядку здійснення державного контрою за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України, та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" наказано провести заходи державного контролю, зокрема, ФОП ОСОБА_1 щодо відповідності вимогам законодавства про працю у зв'язку з надходженням звернення гр. ОСОБА_6 №16-М1287/05 від 19.11.2018 /а.с. 29/ - головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_11) (пункт 1.10 наказу) /а.с. 31-35/.

Доказів оскарження та скасування вказаного наказу ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області від 22.11.2018 № 237П "Про проведення заходів державного контролю" до суду не надано.

На підставі вказаного наказу першим заступником начальника ОСОБА_4 Держпраці в Полтавській області ОСОБА_12 видано посадовим особам ОСОБА_4 Держпраці в Полтавській області ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 направлення на проведення заходу державного контролю щодо додержання законодавства про працю в частині дотримання порядку укладення трудового договору, дотримання робочого часу, часу відпочинку та оплати праці, яке вручено позивачу 22.11.2018, про що наявна відмітка на примірнику направлення, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 27/.

Пунктами 19, 20, 21 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною.

У період 22.11.2018 по 23.11.2018 головними інспекторами праці ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13 та заступником начальника відділу ОСОБА_16 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ПЛ2717/168/АВ від 23 листопада 2018 року /а.с. 36-39/.

У акті зафіксовано порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП. Вказано, що до ОСОБА_4 надійшло звернення гр. ОСОБА_6 за вх. № 16-М1287/05 від 19.11.2018. У своєму зверненні гр. ОСОБА_6 зазначила, що перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з листопада 2017 року по кінець жовтня поточного року, щомісячно з нею переукладалися цивільно-правові угоди, при цьому зазначила, що згідно довідок Ок7 та Ок5 єдиний соціальний внесок за вказаний період не сплачено. Заявником надано копію цивільно-правового договору б/н від 01.09.2018 (далі - договір), укладеного між нею (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник). Згідно п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконувати такі роботи (надати послуги): надати інформацію про товар і продати його. Відповідно до пункту 2.1 Договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 4% від виторгу. З метою проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 здійснено вихід за місцем здійснення ним підприємницької діяльності, а саме: м. Миргород, вул. Гоголя, 147, ТЦ "Мир", відділ взуття "Стильная обувь". В ході інспекційного відвідування (станом на 22.11.2018 о 11.55 год.) у відділі взуття "Стильная обувь" знаходилося три особи, а саме: ФОП ОСОБА_1, гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_8. Громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надавали консультацію покупцям стосовно ціни та асортименту товару (взуття), тобто обслуговували покупців, фактично виконували функції продавця, в той час коли підприємець знаходився за робочим столом та заповнював документацію. Через декілька хвилин підійшла до відділу гр. ОСОБА_17, яка взяла пару взуття і залишила відділ, як потім з'ясувалось у неї є інше робоче місце на рину магазин "Каблучок №1", що також підтверджується письмовими поясненнями підприємця. По факту найманих працівників у своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 зазначив, що має одного оформленого працівника - гр. ОСОБА_17 та надав трудовий договір б/н від 22.03.2018р., укладений в письмовій формі між ним та гр. ОСОБА_17 Щодо обслуговування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покупців підприємець у письмових пояснення зазначив, що дані громадянки прийшли до нього 21.11.2018 з питання працевлаштування і він запросив їх до себе у взуттєвий відділ на 22.11.2018 о 11.00 год. Також він зазначив, що дані громадянки спостерігали за тим, як потрібно продавати взуття. Проте, під час виходу (станом на 22.11.2018 о 11.55 год.), як зазначалось вище ФОП ОСОБА_1 знаходився за робочим столом заповнював документи, в той час коли громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обслуговували покупців. Від надання письмових пояснень гр. ОСОБА_17, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_8 відмовилися, про що складено відповідний акт. Інших документів щодо оформлення трудових відносин з вказаними громадянами не надано. По факту укладення цивільно-правового договору з гр. ОСОБА_6 у своєму письмовому поясненні підприємець зазначив, що гр. ОСОБА_6 перебувала в магазині за цивільно-правовим договором з 01.09.2018р. у відділі та спостерігала як потрібно працювати протягом трьох днів по пару годин. Враховуючи вище викладене перевіряючими зроблено висновок, що гр. ОСОБА_6, ОСОБА_9, гр. ОСОБА_8 фактично були допущені ФОП ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин.

23 листопада 2018 року інспектором праці ОСОБА_11 винесено припис про усунення виявлених порушень №ПЛ2717/1589/АВ, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення /а.с. 40-42/.

Вказаний акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ПЛ2717/168/АВ від 23 листопада 2018 року надіслано рекомендованим листом 26 листопада 2018 року на адресу позивача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 64-69/, разом із приписом про усунення виявлених порушень №ПЛ2717/158/АВ від 23 листопада 2018 року /а.с. 40-42/ та листом-запрошенням на розгляд справи про порушення законодавства про працю вих. №02-12/6760 від 23 листопада 2018 року /а.с. 47/, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у Експрес відправлення від 26.11.2018, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с. 44/.

Станом на 04 грудня 2018 року позивачем не отримані вказані вище документи, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту ПАТ "Укрпошта" від 04.12.2018 /а.с. 46/.

Відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно з приписами пункту 8 цього Порядку за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

05 грудня 2018 року першим заступником начальника ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області ОСОБА_5 прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 335070 грн. /а.с. 4-5, 48-49/.

Таким чином, оскаржувана постанова ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС прийнята 05 грудня 2018 року за відсутності позивача, якого не було проінформовано про час розгляду справи про порушення законодавства відповідно до пункту 6 Порядку, оскільки на час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови позивачем не отримано листа про розгляд справи про порушення законодавства про працю вих. №02-12/6760 від 23 листопада 2018 року, про що було відомо відповідачу /а.с. 46/.

В обґрунтування оскаржуваної постанови ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС від 05 грудня 2018 року зазначено про встановлення порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 КЗпП України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника. Вказано, що до ОСОБА_4 надійшло звернення гр. ОСОБА_6 за вх. №16-М1287/05 від 19.11.2018. У своєму зверненні гр. ОСОБА_6 зазначила, що перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з листопада 2017 року по кінець жовтня поточного року, щомісячно з нею переукладалися цивільно-правові угоди, при цьому зазначила, що згідно довідок Ок7 та Ок5 єдиний соціальний внесок за вказаний період не сплачено. Заявником надано копію цивільно-правового договору б/н від 01.09.2018 (далі - договір), укладеного між нею (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник). Згідно п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконувати такі роботи (надати послуги): надати інформацію про товар і продати його. Відповідно до пункту 2.1 Договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 4% від виторгу. З метою проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 здійснено вихід за місцем здійснення ним підприємницької діяльності, а саме: м. Миргород, вул. Гоголя, 147, ТЦ "Мир", відділ взуття "Стильная обувь". В ході інспекційного відвідування (станом на 22.11.2018 о 11.55 год.) у відділі взуття "Стильная обувь" знаходилося три особи, а саме: ФОП ОСОБА_1, гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_8. Громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надавали консультацію покупцям стосовно ціни та асортименту товару (взуття), тобто обслуговували покупців, фактично виконували функції продавця, в той час коли підприємець знаходився за робочим столом та заповнював документацію. Через декілька хвилин підійшла до відділу гр. ОСОБА_17, яка взяла пару взуття і залишила відділ, як потім з'ясувалось у неї є інше робоче місце на рину магазин "Каблучок №1", що також підтверджується письмовими поясненнями підприємця. По факту найманих працівників у своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 зазначив, що має одного оформленого працівника - гр. ОСОБА_17 та надав трудовий договір б/н від 22.03.2018р., укладений в письмовій формі між ним та гр. ОСОБА_17 Щодо обслуговування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покупців підприємець у письмових пояснення зазначив, що дані громадянки прийшли до нього 21.11.2018 з питання працевлаштування і він запросив їх до себе у взуттєвий відділ на 22.11.2018 о 11.00 год. Також він зазначив, що дані громадянки спостерігали за тим, як потрібно продавати взуття. Проте, під час виходу (станом на 22.11.2018 о 11.55 год.), як зазначалось вище ФОП ОСОБА_1 знаходився за робочим столом заповнював документи, в той час коли громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обслуговували покупців. Від надання письмових пояснень гр. ОСОБА_17, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_8 відмовилися, про що складено відповідний акт. Інших документів щодо оформлення трудових відносин з вказаними громадянами не надано. По факту укладення цивільно-правового договору з гр. ОСОБА_6 у своєму письмовому поясненні підприємець зазначив, що гр. ОСОБА_6 перебувала в магазині за цивільно-правовим договором з 01.09.2018р. у відділі та спостерігала як потрібно працювати протягом трьох днів по пару годин. Враховуючи вище викладене, гр. ОСОБА_6, ОСОБА_9, гр. ОСОБА_8 фактично були допущені ФОП ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Позивач не погодився з постановою ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області від 05 грудня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС від 05 грудня 2018 року, суд виходить з наступного.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною 1 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 КЗпП України).

В свою чергу, загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України /надалі - ЦК України/. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 року по справі №127/21595/16-ц (реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73902480).

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Висновки про фактичний допуск до роботи гр. ОСОБА_6 відповідачем зроблено на підставі незасвідченої у порядку, встановленому законодавством, копії цивільно-правового договору від 01.09.2018, доданої ОСОБА_6 до заяви від 06.11.2018 (вх. № 16-М/287/05 від 19.11.2018) /а.с. 29-30/, за змістом якої замовник магазин "Стиль взуття" в особі ОСОБА_1 доручає, а виконавець (ОСОБА_6О.) бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): надати інформацію про товар і продати його. Відповідно до п. 2.1 копії договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 4% за домовленістю виторгу. Згідно п. 6.1 термін дії договору з 01.09.2018 по 01.12.2018.

Позивач у ході судових засідань пояснював, що ОСОБА_6 не працювала у позивача за цивільно-правовим договором від 01.09.2018 та зазначав, що не укладав цей договір з ОСОБА_6

Частиною 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частинами 4 та 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідачем не надано до суду оригіналу цивільно-правового договору від 01.09.2018 з посиланням на те, що оригінал у відповідача відсутній.

До заяви ОСОБА_6 від 06.11.2018 (вх. № 16-М/287/05 від 19.11.2018) останньою було додано незасвідчену у порядку, встановленому законодавством, копію цивільно-правового договору від 01.09.2018.

Натомість, представником відповідача безпідставно засвідчено ксерокопію вказаного договору, виготовлену з незасвідченої копії цивільно-правового договору від 01.09.2018 за відсутності оригіналу документу, вірність якому засвідчено.

Відтак, не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством копія цивільно-правового договору від 01.09.2018 не є достовірним письмовим доказом у розумінні статей 75, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не приймається судом до уваги.

Суд також зауважує, що сам по собі договір є лише наміром здійснення господарських операцій, натомість факт здійснення господарських операцій за укладеними договорами підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у тому числі, актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Як вбачається з акту інспекційного відвідування, позивачем не надавалися до перевірки акти виконаних робіт (наданих послуг) до цивільно-правового договору від 01.09.2018 або документи про перерахування позивачем коштів на виконання умов договору ОСОБА_6

Відповідачем не надано до суду актів виконаних робіт до цивільно-правового договору від 01.09.2018 та/або доказів перерахування коштів позивачем на виконання умов договору ОСОБА_6

Позивач заперечував факт допуску до роботи гр. ОСОБА_6, натомість зазначив, що раніше підтримував з нею дружні стосунки, які у подальшому зіпсувалися, що на думку позивача, могло стати підставою для її звернення із заявою до відповідача.

Відповідно до пункту 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Таким чином, законодавством України встановлено низку прав інспекторів праці, які вони можуть реалізувати з метою здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Однак, інспекційним відвідуванням ФОП ОСОБА_1, за результатами якого складено акт №ПЛ2717/168/АВ від 23.11.2018, не встановлено фактів та не надано суду належних доказів на підтвердження виконання у 2018 році гр. ОСОБА_6 будь-яких робіт (послуг), передбачених умовами цивільно - правого договору, відповідачем не виявлено будь-яких фактів та не надано суду доказів допуску до роботи гр. ОСОБА_6 у ФОП ОСОБА_1

Таким чином, відповідачем не доведено факту фактичного допуску гр. ОСОБА_6 до роботи у ФОП ОСОБА_1, що є необхідною умовою для накладення штрафу.

Позивач у позовній заяві та у ході розгляду справи пояснював, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 22.11.2018 прийшли до місця здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за попередньої домовленістю для подальшого можливого працевлаштування.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, надала показання, за змістом яких вона дізналася з оголошення у газеті про вакансію продавця у ФОП ОСОБА_1, зателефонувала за вказаним у оголошенні номером телефону та її запросили на співбесіду до магазину в ТЦ "Мир". Наступного дня ОСОБА_8 прибула в магазин, у якому був підприємець на ім'я ОСОБА_8. ОСОБА_8 запитала у нього про те, чи потрібні ще продавці, на що він відповів, що потрібні, та почав розповідати про роботу. Свідок ОСОБА_8 пояснювала, що коли вона прийшла у магазин там знаходилась також дівчина на ім'я ОСОБА_7. Пояснювала, що оскільки було жарко, вона та інша дівчина на ім'я ОСОБА_7 зняли верхній одяг та попросили позивача його повісити. Зазначила, що до магазину зайшли перевіряючі, які сіли на лавку, що знаходилася у центрі магазину, вони були з папками з документацією, чекали якогось чоловіка, який повинен був підійти. Зауважувала, що коли вона прийшла в магазин, там була дівчина ОСОБА_17, продавець, яка обслуговувала клієнта, коли прийшла комісія ОСОБА_17 була в магазині, а потім пішла на склад. Після того, як чоловік, якого чекали перевіряючі прийшов, перевіряючі підійшли до свідка ОСОБА_8 та дівчини на ім'я ОСОБА_7 та почали ставити питати про те, що вони робили у магазині, про їх адреси, номера телефонів. Свідок ОСОБА_8 пояснила перевіряючим, що прийшла влаштовуватися на роботу на співбесіду, ОСОБА_1 показав взуття, розповів про асортимент. Зазначила, що будь-яку роботу не виконувала, стояла з дівчиною ОСОБА_7, взуття не продавала. Вказала, що будь-яких документів перевіряючим не надавала, будь - яких письмових пояснень перевіряючі надати не просили, під час розмови позивача та перевіряючих свідок присутня не була. Зазначила, що їй стало погано, і вона пішла з магазину.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, за змістом яких вона шукаючи роботу, побачила оголошення в газеті про те, що потрібен продавець в ТЦ "Мир". Зателефонувала за вказаним номером телефону та домовилася про зустріч. У магазині був ОСОБА_18, який розповів як потрібно працювати, про робочий час, та заробітну плату, та надав іншу інформацію, що стосується даної роботи. Пояснила, що у магазині разом з нею була дівчина на ім'я ОСОБА_18, яка також прийшла влаштовуватися на роботу, та з якою ОСОБА_7 познайомилася у магазині. Свідок пояснювала, що вона та інша дівчина на ім'я ОСОБА_18 не працювали, спостерігали, натомість працювала продавець ОСОБА_17, на місці був ОСОБА_18, який сидів за робочим столом. Свідок зазначила, що вона була без верхнього одягу, оскільки було жарко, торгівельної діяльності вона не здійснювала. Потім прийшла комісія, на момент коли прийшла комісія, в магазині були присутні ОСОБА_7, ОСОБА_18 (дівчина, яка прийшла влаштовуватися на роботу), ОСОБА_17 (продавець), ОСОБА_1 Документів комісії свідок не надавала, письмових пояснень комісія не відбирала, коли прийшла комісія, свідок майже одразу пішла.

Судом встановлено, що позивачем до інспекційного відвідування надавався трудовий договір від 22.03.2018, укладений з ОСОБА_17 про прийняття на роботу на посаду продавця з терміном дії договору з 22.03.2018, копія якого надана до суду представником відповідача /а.с. 51-52/. Порушень щодо ОСОБА_17 інспекційним відвідування не встановлено та в акті не зафіксовано.

Відтак, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю спростовано твердження відповідача та висновки акту про фактичний допуск ФОП ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Таким чином, з огляду на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення ФОП ОСОБА_1 частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема, не встановлено та не доведено факту фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що є необхідною умовою для адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу згідно частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС від 05 грудня 2018 року, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 335070 грн., прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 3350 грн. 70 коп., що підтверджується квитанцією №120 від 28.12.2018 / а.с. 5/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України /а.с. 17/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області (ідентифікаційний код 39777136, вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 37604) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3350 грн. 70 коп. (три тисячі триста п'ятдесят гривень сімдесят копійок).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 37604) до ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області (ідентифікаційний код 39777136, вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2717/168/АВ/П/ТД-ФС від 05 грудня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Держпраці у Полтавській області (ідентифікаційний код 39777136, вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 37604) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3350 грн. 70 коп. (три тисячі триста п'ятдесят гривень сімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя С.С. Сич