Справа № 805/3038/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року справа №805/3038/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участі представника позивача Проніної А.І., представника відповідача Мізерної О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 р. (у повному обсязі виготовлено та підписано 26 листопада 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 805/3038/18-а (головуючий І інстанції суддя П.В. Кочанова) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.05.2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 1891 від 25.10.2017 року; визнати неправомірними дії, пов'язані із проведенням перевірки підприємства, акт перевірки суб'єкта господарювання № 05.4-6/31 від 09.11.2017 року, акт перевірки № 05.3-12/94 від 09.11.2017 року, акт перевірки № 05.1-7/11 від 09.11.2017 року; визнати протиправним та скасувати припис відповідача № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року (а.с. 5-8, 94-107).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 805/3038/18-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 213-221).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктов господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику. Згідно п. 14 розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 року до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція відноситься смт. Райгородок, Слов'янський район, смт. Донецьке, с. Карпівка, с. Селезнівка.

Таким чином, застосування до спірних правовідносин Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є безпідставним, оскільки саме ст. 3 Закону про державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, в тому числі презумпції правомірності діяльності суб'єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків суб'єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Разом з тим, Закон України «Про основні засади державного нагляду в сфері господарської діяльності» передбачає певні підстави для проведення перевірок. Однак, жодна з підстав, зазначених у законі, не підпадає під даний випадок.

Статтею 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду в сфері господарської діяльності» передбачено, що орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Апелянт наголошує на тому, що такої підстави для проведення перевірки як ухвала суду не має в жодному законі України.

З урахуванням наведеного, просив позовні вимоги задовольнити.

Представником позивача доводи апеляційної скарги підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, письмові пояснення, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23.10.2017 року у справі № 234/11033/17 було задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області про надання дозволу на проведення перевірки з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000083 від 25.01.2017 року; надано дозвіл Головному управлінню Держпраці у Донецькій області (м. Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) на проведення їх співробітниками позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на території асфальтобетонного заводу розташованому за адресою: Донецька область, Слов'янський район, смт. Райгородок, провулок Куйбишева, земельна ділянка 1-А, підприємницьку діяльність на якому здійснюють службові особи ТОВ "Данко" () та ТОВ "Сєверодонецький асфальтобетонний завод" (); зобов'язано службових осіб ТОВ "Данко" () та ТОВ "Сєверодонецький асфальтобетонний завод" (), які здійснюють підприємницьку діяльність на території асфальтобетонного заводу, розташованому за адресою: Донецька область, Слов'янський район, смт. Райгородок, провулок Куйбишева, земельна ділянка 1-А забезпечити допуск інспекторам для проведення перевірки, а також надати їм у повному обсязі документальні матеріали, які необхідні для проведення перевірки (а.с. 28-32).

25 жовтня 2017 року відповідачем на виконання ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23.10.2017 року у справі № 234/11033/17 видано наказ № 1891 "Про проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод", яким, зокрема, приписано управлінню нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки провести в період з 31.10.2017 року по 09.11.2017 року позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" (а.с. 46-47).

Також, 25.10.2017 року відповідачем виписано направлення на проведення перевірки № 05.1/1108 в період з 31.10.2017 року по 09.11.2017 року за адресою Донецька область, Слов'янський район, смт.Райгородок, провулок Куйбишева, земельна ділянка 1-А. Направлення містить відмітку про отримання його 31.10.2017 року під підпис ОСОБА_3 (а.с. 48-49).

За результатами проведення перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) складено акти № 05.4-6/31 від 09.11.2017 року, № 05.3-12/94 від 09.11.2017 року, № 05.1-7/11 від 09.11.2017 року (а.с. 9-27).

За змістом акту перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року виявлено двадцять сім порушень згідно таблиці, наведеної в акті перевірки.

Згідно з актом перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) № 05.3-12/94 від 09.11.2017 року виявлено три порушення згідно таблиці наведеної в акті перевірки.

У акті перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) № 05.4-6/31 від 09.11.2017 року виявлено два порушення згідно таблиці наведеної в акті перевірки.

Акти направлено на адресу позивача 09.11.2017 року, про що свідчить копія опису вкладення у цінний лист та фіскальний чек № 778 (а.с. 73).

09 листопада 2017 року ГУ Держпраці у Донецькій області видано припис № 5.1-7/11 про усунення порушень виявлених під час проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ТОВ "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод". Припис направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку 09.11.2017 року, фіскальний чек № 778 (а.с. 69-70).

28 грудня 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача лист за вих.№ 248/12, яким останній повідомив відповідача про виконання пунктів 1-11 та 13-27 припису № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року. Щодо виконання п.12 припису № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року просили збільшити строк виконання на один місяць (а.с. 71-72).

В подальшому, листом від 30.01.2018 року за вих.№ 012 позивач повідомив відповідача про виконання п.12 припису № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року (а.с. 68).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем наказу № 1891 від 25.10.2017 року; проведення відповідачем перевірки підприємства і складення актів перевірки № 05.4-6/31, № 05.3-12/94, № 05.1-7/11 від 09.11.2017 року, прийняття відповідачем припису № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст. 13 Конституції України).

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 3 Закону № 877-V визначені основні принципи державного нагляду (контролю):

пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності;

підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади;

рівності прав і законних інтересів усіх суб'єктів господарювання;

гарантування прав та законних інтересів кожного суб'єкта господарювання;

об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб'єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв;

здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом;

відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю);

неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання;

невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб'єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону;

відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб'єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб'єкта господарювання;

дотримання умов міжнародних договорів України;

незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об'єднань громадян;

наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади.

презумпції правомірності діяльності суб'єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків суб'єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю);

орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності;

недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій;

здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Виключно законами встановлюються:

органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

(положення абзацу другого частини четвертої статті 4 при вжитті заходів ринкового нагляду не застосовуються згідно із Законом України від 02 грудня 2010 року № 2735-V);

види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

(абзац шостий частини четвертої статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03 листопада 2016 року № 1726-VIII)

санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю) (ч. 4 ст. 4 Закону).

Частиною 7 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків суб'єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб'єкта господарювання.

Позапланові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю) визначені ст. 6 Закону № 877-V.

1. Підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позапланова перевірка суб'єкта господарювання має здійснюватися виключно з підстав, у порядку і спосіб, визначених законом.

Порушення процедури призначення та власне проведення перевірки має наслідком неправомірність остаточного акта реагування, прийнятого за наслідками цієї перевірки (як її результату).

З матеріалів справи вбачається, що наказ про проведення позапланової перевірки № 1891 від 25.10.2017 року видано на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23.10.2017 року № 234/11033/17 в рамках кримінального провадження № 0000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Тобто, позапланову перевірку Товариства провели на виконання ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні.

Проте, такої підстави для позапланової перевірки суб'єкта господарювання у статті 6 Закону № 877-V не передбачено.

Те, що ухвала слідчого судді набрала законної сили, не надає їй якості закону та/чи переваги у застосуванні у порівнянні з тим, як закон урегулював ці правовідносини. Тож покликання на мету кримінального провадження та/чи доцільність (необхідність) позапланової перевірки за певних обставин не може слугувати підставою для того, щоб шляхом постановлення ухвали (слідчим суддею) порушити вимоги закону щодо порядку призначення і проведення позапланової перевірки.

Відповідно до принципів законності та заснованості на законі (стаття 19 Конституції України), відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області зобов'язане діяти винятково на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом сьомим статті 3 Закону № 877 передбачено, що здійснення державного нагляду (контролю), можливе, лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

Суд, проаналізувавши статтю 6 Закону № 877, вважає, що відповідач при прийнятті наказу про проведення позапланової перевірки та при фактичному здійсненні такої перевірки вийшов за межі своїх повноважень наданих йому Законом, оскільки стаття 6 Закону містить вичерпний перелік підстав для проведення позапланових перевірок контролюючими органами зазначеними в частині четвертій статті 2 Закону № 877.

Поміж вказаних підстав відсутня така підстава, як проведення позапланової перевірки Держпрацею за ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні.

Тому, якщо закон не містить такої підстави для проведення позапланової перевірки як ухвала слідчого судді, то проведення на цій підставі позапланової перевірки не може вважатися законним. Відповідач у межах своїх повноважень повинен діяти відповідно до закону і саме через призму цього принципу він мав би приймати рішення щодо виконання судового рішення (стосовно Товариства), яке вказує/дозволяє йому діяти інакше.

Крім того, ознайомившись з ухвалою слідчого судді Лутая А.М. від 23 жовтня 2017 року у справі № 234/11033/17, на підставі якої відповідач призначив позапланову перевірку позивача, та, не вдаючись до правового аналізу вказаної ухвали, суд зазначає наступне.

У резолютивній частині ухвали від 23 жовтня 2017 року зазначено:

«Клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області юриста 1 класу Оголя В.М. про надання дозволу на проведення перевірки з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000083 від 25.01.2017 року - задовольнити.

Надати дозвіл Головному управлінню Держпраці у Донецькій області (м. Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) на проведення їх співробітниками позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на території асфальтобетонного заводу розташованому за адресою: Донецька область, Слов'янський район, смт. Райгородок, провулок Куйбишева, земельна ділянка 1-А, підприємницьку діяльність на якому здійснюють службові особи ТОВ "Данко" () та ТОВ "Сєверодонецький асфальтобетонний завод" ().

Зобов'язати службових осіб ТОВ "Данко" () та ТОВ "Сєверодонецький асфальтобетонний завод" (), які здійснюють підприємницьку діяльність на території асфальтобетонного заводу, розташованому за адресою: Донецька область, Слов'янський район, смт. Райгородок, провулок Куйбишева, земельна ділянка 1-А забезпечити допуск інспекторам для проведення перевірки, а також надати їм у повному обсязі документальні матеріали, які необхідні для проведення перевірки.

Ухвала оскарженню не підлягає».

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу, що прямого зобов'язання на призначення позапланової перевірки слідчий суддя не надавав, а лише надав дозвіл на проведення такої та визначив суб'єкт, який таку перевірку може провести.

Отже відповідач, отримавши ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року у справі № 234/11033/17, мав можливість перевірити чи можливе виконання такого рішення слідчого судді контролюючим органом не виходячи за межі повноважень, які надані йому Законом.

Пунктом 4 частини другої статті 40 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки.

Однак вказана норма на момент призначення перевірки у листопаді 2017 року була виключена на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

В постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 823/922/17 зроблені такі висновки: аналізованими нормами зазначених вище нормативно-правових актів, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, позапланових, в тому числі й тих, що проводяться на підставі судового рішення. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання Закону № 877-V призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Тобто, дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні є незаконними. Враховуючи незаконність проведення позапланової перевірки, припис виданий на підставі такої ухвали також є незаконним та має бути скасований.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що приймаючи наказ № 1891 від 25.10.2017 року та припис відповідач № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року, він діяв правомірно.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, зазначеній в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 805/420/17-а, в постанові від 19 жовтня 2018 року у справі № 805/3137/17-а.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними та скасування актів перевірки суб'єкта господарювання № 05.4-6/31, № 05.3-12/94, № 05.1-7/11 від 09.11.2017 року від 09.11.2017 року, суд вважає за необхідне позначити наступне.

Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 у справі № 21-237а13 відзначив, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Така правова позиція дотепер не змінена Верховним Судом.

Більш того, у в постанові від 20.03.2018 року у справі № 810/1438/17 Верховний Суд зазначив, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Відтак, рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що у даному випадку належним і ефективним способом захисту прав позивача є скасування наказу № 1891 від 25.10.2017 року та припису № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року.

Вимоги щодо визнання дій, пов'язаних із проведенням перевірки підприємства і за результатами яких було складено акти перевірки суб'єкта господарювання, задоволенню не підлягають, оскільки вони в повній мірі охоплюються визнання неправомірними саме спірних наказу і припису.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням п. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 205, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 р. у справі № 805/3038/18-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування припису задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області № 1891 від 25.10.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Донецькій області № 5.1-7/11 від 09.11.2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» (юридична адреса - вул. вул. Сурикова, буд. 3, корп. 37, м. Київ, 03035, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області (юридична адреса - вул. Прокоф'єва, буд. 82, м. Покровськ, Донецька обл., 85302, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 845, 50 (чотири тисячі вісімсот сорок п'ять грн.) 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв