Справа № 387/126/19(2-а/387/5/19)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 387/126/19(2-а/387/5/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року (суддя суду 1 інстанції Цоток В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Добровеличківського відділу поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Добровеличківського відділу поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Серія ДПО18 №438620 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, оскільки єдиним доказом на якому ґрунтується обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, являється відео зафіксоване на відео реєстратор на якому чітко вбачається, що транспортний засіб зупинився на вимогу знаку 2.2.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, є протиправним, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив того, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_1 правил руху через залізничний переїзд в той час, як позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх доводів.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача, що перед проїздом залізничного переїзду позивач виконав вимогу знаку 2.2, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Доказом вищевказаного є відеозапис, що надав відповідач, з якого нечітко, але видно, що позивач зупинився, а саме загорілись покажчики «стоп» на транспортному засобі, яким керував позивач.

Отже, доказів, які б підтверджували не дотримання позивачем правил дорожнього руху, відповідачем не надано, а отже оскаржувана є постанова є протиправною.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.02.2018 постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції Добровеличківського відділу поліції Новоукраїнського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 123 КУпАП. (а.с. 5)

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 03.02.2019 року, о 23 годині 47 хвилин, в місті Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Гагаріна, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, на залізничному переїзді не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР України, а також у вказаного транспортного засобу не працював правий задній габарит, чим порушив п. 31.4.3а ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.123 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Відповідно до п.8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

У відповідності до п.8.2 Правил дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до вимог п. 33 ПДР України, дорожні знаки є одним з основних засобів організації дорожнього руху і призначені для інформування його учасників про умови, режими і напрямки руху, місцях розміщення об'єктів сервісу тощо.

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні, б) знаки пріоритету, в) заборонні знаки, г) наказові знаки та інші.

Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до знаків пріоритету. Дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин, а також вузьких або небезпечних ділянок дороги. Дані знаки розв'язують конфліктні ситуації, наділяючи одних учасників дорожнього руху переважним правом на рух і зобов'язуючи інших дати їм дорогу.

Так, знак 2.2 забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Згідно з п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.п. 31.3. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

б) якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Пунктом 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: 31.4.3. Зовнішні світлові прилади.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил (п. 31.5 ПДР України).

Відповідно до частини 1статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Дослідженням, наданого відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відеозапису відеореєстратора встановлено, що при під'їзді до залізничного переїзду у транспортного засобу були увімкнені сигнали гальмування червоного кольору. При цьому, враховуючи відстань між автомобілем патрульної поліції та вказаним транспортним засобом, а також, обмежену видимість, оскільки подія відбувалась в темну пору доби, беззаперечно стверджувати, чи здійснив водій транспортного засобу повну зупинку, чи гальмування, неможливо. Отже, вказаним відеозаписом неможливо беззаперечно встановити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку даного відеозапису, а також не надання відповідачем жодних інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність факту проїзду позивачем залізничного переїзду без зупинки в порушення вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Враховуючи ненадання відповідачем беззаперечних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, неправомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення та наявність підстав для її скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення .

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2019 року скасувати.

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 438620 від 04.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 123 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 123 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили 08.04.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров