Справа № 162/199/19
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/199/19
Номер провадження 2-а/162/16/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Любешівський районний суд з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 (далі - відповідач) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовує вимоги тим, щo 04 березня 2019 року відповідачем на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Дана обставина підтверджується постановою серії ДПО18 № 253028 від 04 березня 2019 року, відповідно до якої він цього дня о 08 год. 40 хв. на автодорозі в смт. Любешів по вул. Незалежності керував автомобілем марки "Мерседес-Бенс-207Д", р.н.з. АС 7865 АТ та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходові, чим порушив п. 18.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як таку, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Вказав, що дійсно 04 березня 2019 року у вказаний в постанові час та місці дійсно проїжджав пішохідний перехід, безпосередньо наблизившись до самого переходу, спостерігав пішохода, який знаходився на узбіччі, на відстані 20 метрів від пішохідного переходу, тобто не в зоні дії цього переходу, при цьому не створюючи йому жодних перешкод у русі, а відтак порушення, вказаного в оскаржуваній постанові не вчиняв. Зазначив, що інспектор лише візуально визначив склад нібито вчиненого правопорушення, оскільки жодних замірів перебування пішохода в зоні дії переходу він не проводив та в момент проїзду ним вказаного переходу знаходився в автомобілі, який рухався йому назустріч на відстані приблизно 50 метрів, а тому міг помилятись щодо перебування пішохода саме в зоні дії переходу. Також зазначив, що до постанови не додано жодних фото, відеоматеріалів, замірів чи пояснень очевидців на підтвердження адміністративного правопорушення.

Вважає, що відповідач, як посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, не зясував всіх обставин, що мають значення для справи, тому просить постанову серії ДПО18 № 253028 від 04 березня 2019 року скасувати та провадження в справі закрити.

Ухвалою судді від 12 березня 2019 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відповідачем у визначений ухвалою строк відзиву не подано.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії ДПО18 № 253028 від 04 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП дійсно була винесена вищевказаним суб'єктом владних повноважень - відповідачем 04 березня 2019 року.

Разом з тим, в ході розгляду справи, відповідач, що є субєктом владних повноважень, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк доказів правомірності прийнятого рішення не надав, також не надав витребувану судом справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, по якій було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно зі ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із доказів, що передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не виконано вимоги ч.2 ст.77 КАС України щодо обовязку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача, діяв в порушення ст. 280 КупАП - не з'ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтовність позовних вимог позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, тому постанова у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, за відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 79, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.1 ст.122 КпАП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 серії ДПО18 № 253028 від 04 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: