Справа № 360/4457/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа №360/4457/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №360/4457/18 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2017 за платежем орендна плата з юридичних осіб та застосування штрафних санкцій, застосування пені в загальній сумі 36837,21 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що в червні 2017 року відповідач провів камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015-2016 роки, за результатами якої склав акт від 15.06.2017, в якому визначив порушення позивачем п. 286.2 ст.286, п. 288.1, п. 288.4, п. 288.7, ст. 288, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015-2016 роки на загальну суму 29469,78 грн.

За результатами перевірки відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у сумі 36830,21 грн, у тому числі за основним платежем 29469,78 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 7367,43 грн.

Податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки ДП «Санаторій «Озерний» здійснює господарську діяльність на території м. Кремінна, яке включено до переліку населених пунктів, в яких за розпорядженням КМУ від 02.12.2015 № 1275-р здійснювалася антитерористична операція, тому відповідно до ст.6 Закону №1669 позивач був звільнений від плати за використання земельних ділянок до 08.06.2016 року.

Після внесення змін до статті 6 Закону № 1669 звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах, які находяться на непідконтрольній території або на лінії зіткнення.

Проте, відповідно до п.38.7 п.38 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України не нараховується та не сплачуються у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (Земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки.

Оскільки АТО на території м. Кремінна, Луганської області завершена 08.06.2016 року, то відповідно до перехідних положень Податкового кодексу, позивач не повинний сплачувати земельний податок та орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності до 31 грудня 2016 року.

В зв'язку з цим позивачем були подані уточнюючи розрахунки про зменшення задекларованої суми податкового зобов'язання за 2015 та за 2016 рік, що виключає нарахування штрафних санкцій.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, у розмірі 36 830,21грн., з яких 29469,78 гривень - за податковим зобов'язанням (основного платежу) та 7367,43 гривень- за штрафними (фінансовими) санкціями, за період з 01.01.2015 по 07.06.2016, який підпадає під дію Закону №1669.

В задоволенні решти позовних позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2017 № у розмірі 12235,02 гривень за період з 08.06.2016 по 31.12.2016) відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Єдиним належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили є Сертифікат ТПП. Проте позивачем такий сертифікат до податкового органу не надано.

Також Законом №1669 не визначений порядок звільнення позивача від сплати за користування земельними ділянками.

В поданих до податкового органу уточнюючих деклараціях не визначено податкову пільгу та не надано документу, який підтверджує існування такої пільги.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ДП «Санаторій «Озерний», , є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: 92900, Луганська обл., Кремінський район, місто Кремінна, вул. Санаторна, 1, та перебуває на обліку у Рубіжанській ОДПІ (Кремінське відділення), (а.с.23).

10.08.2006 між Кремінською районною державною адміністрацією та ДП «Санаторій «Озерний» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для організації профілактики та лікування, яка знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінський район, за межами м. Кремінна, загальною площею 11,0216 (га) (а.с. 7-11, 12).

20.03.2017 року позивачем подано до Рубіжанської ОДПІ (Кремінське відділення) уточнюючі податкові декларації з плати за землю, якими зменшено податкові зобов'язання, з урахуванням звільнення від її сплати в силу ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції":

- уточнюючи звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 2015 - 2016 роки.

- уточнююча за 2015 рік, якою зменшено всі раніше визначені зобов'язання на загальну суму 12111,81 грн. задекларовано до «0» грн.

- уточнююча за 2016 рік, якою зменшено всі раніше визначені зобов'язання на загальну суму 17357,97 грн. задекларовано до «0» грн. (а.с.24-28).

Податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача по орендній платі за земельні ділянки державної та/або комунальної власності за 2015-2016 роки, за результатами якої складено акт від 15.06.2017 №425/12-32-12-03/02649153 (а.с.15-22).

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 286.2 с.286, п.288.1, п. 288.4, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України, а саме заниження суми податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної/комунальної власності в розмірі 29469,78 гривень за 2015 - 2016 роки.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 29469,78 грн. та зобов'язано сплатити штраф у сумі 7367,43 грн., (а.с.13).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що на підставі Закону №1669 позивач був звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, розташованими в зоні проведення АТО з 14.04.2014 року по 08.06.2016 року.

Оцінка суду.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України (далі ПК України), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

На підставі пп.14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п.286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Позивач відповідно до зазначених вимог подав уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в установленому законом порядку.

Проте, для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон №1669)

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з нормами ст. 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з частиною 3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону №1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від норм ПК України.

Крім того, Закон № 1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669 Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», від 05 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року» № 1053), м. Кремінна Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Орендовані позивачем земельні ділянки мають комунальну форму власності та розташовані в м. Кремінна Луганської області, тобто, на території, на якій, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-рздійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, позивач в силу статті 6 Закону № 1669 на час визначення податковим органом правопорушення (протягом 2015 року по 08.06.2016 року) - був звільнений від сплати за користування земельними ділянками комунальної та державної власності, а доводи податкового орагну, що м. Кремінна не відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, є незмістовними та спростовуються текстом розпорядження КМУ №1275-р від 02.12.2015 року.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача відповідних пільг по звільненню від платежів за вищевказаними договорами оренди земельних ділянок, відповідно до приписів Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" у період з 14.04.14 р. по 08.06.16 р.

Згідно зі ст.10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином статтею 6 Закону №1669, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин.

Суд вважає неприйнятними доводи апелянта, що у позивача відсутнє право на отримання податкової пільги, оскільки згідно з положеннями Закону № 1669 достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 до 08.06.2016.

Положення ст. 6 Закону № 1669 не є податковою пільгою, що розповсюджується на позивача, не є правом позивача, реалізація якого залежить від дотримання певної процедури, а є спеціальною нормою закону, яка для суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об'єктивних обставин - проведення антитерористичної операції - скасовує дію підстав для сплати, отже, і для нарахування певного податку, що відповідає принципу соціальної справедливості, що закріплений в п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, та положенням п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та скасування податкового повідомлення-рішення від в частині збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, у розмірі 36 830,21грн за період з 01.01.2015 по 07.06.2016.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №360/4457/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №360/4457/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 09 квітня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова