Справа № 826/7869/17
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7869/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018 позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано Наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 23.05.2017 №209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року» відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року у повному обсязі.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650,40 грн. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не співвідносяться з положеннями чинного законодавства, а дії та рішення відповідача не суперечать приписам нормативно-правових актів, що свідчить про неправомірність вимог позивача. Крім того, вказано, що невиконання завдань та обов`язків полковником ОСОБА_1 призвело до того, що у військовій частині НОМЕР_2 на час проведення перевірки не розпочато планування бойового застосування, а також планування організації захисту інформації та кібербезпеки.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач під час судового засідання заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил України на посаді начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 .

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України Об`єднаному оперативному штабу Збройних Сил України визначено в термін до 30.03.2017 прийняти у безпосереднє підпорядкування військову частину-польова пошта НОМЕР_2 (Київ).

Для виконання цієї задачі наказом начальника Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України була визначена комісія на чолі із заступником Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України полковником ОСОБА_3 .

Позивачем вказано, що особисто він до складу зазначеної комісії включений не був, відтак, вплинути на якість прийому у безпосереднє підпорядкування військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (Київ) змоги не мав.

Наказом командира 22.02.2017 №82 «Про постановку завдань структурним підрозділам військової частини НОМЕР_1 щодо підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням» передбачено відповідні задачі начальникам центрів і у т.ч. полковнику ОСОБА_4 , як заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , щодо прийняття військової частини у безпосереднє підпорядкування та виконання відповідних робіт по приведенню частини до виконання завдань за призначенням.

Пунктом 2 наказу на позивача покладено завдання по організації перевірки та технічного обслуговування техніки зв`язку військової частини.

Суд першої інстанції вірно вказав, що з наказу вбачається, що всі інші поставлені завдання є спільними.

Так, прийняття військової частини було закінчено наприкінці березня місяця підписанням акту та затвердженням його 24.03.2017 першим заступником начальника генерального штабу Збройних сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №128 від 31.03.2017 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 №82» змінено питання відповідальності за стан у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до даного наказу пункт 2 викладено в наступній редакції: «Начальнику центру зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 : до 10.04.2017 організувати проведення 100% перевірки (дефектування) техніки і засобів зв`язку, надання заявок та доукомплектування необхідними запасними частинами, ЗІП, матеріальними засобами щодо їх обслуговування. Скласти план ремонту та обслуговування; до 15.05.2017 організувати та забезпечити контроль повного та якісного проведення технічного обслуговування і ремонту (переобладнання) техніки і засобів, доукомплектування їх необхідними ЗІП та матеріалами (обладнання), заведення технічної документації на кожний зразок».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2017 № 209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження за неповну службову невідповідність». Вказаний наказ винесено «за результатами проведеного службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням».

Відповідно до даного наказу за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, щодо виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань доручених за посадою, а також неналежне виконання абзацу шостого пункту 1.3 та абзацу восьмого пункту 3.2 Положення про центр зв`язку та інформаційних систем затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 № 406 щодо управління підпорядкованими частинами (підрозділами) зв`язку, невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2017 № 128 щодо внесення змін до завдань за призначенням та розподілу оперативного складу, сил і засобів військової частини польова пошта НОМЕР_2 по пунктам управління на начальника центру зв`язку та інформаційних систем полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження за неповну службову невідповідність».

Не погоджуючись із вищевказаними діями та рішеннями відповідача, накладенням дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржуваний наказ не містить відомостей щодо правових норм, які були порушені позивачем, службове розслідування не враховує пояснення позивача і не розкриває суть вчинення дисциплінарного проступку, а у матеріалах службового розслідування не вказано, які саме неправомірні дії вчинив позивач під час служби, а отже, застосування дисциплінарного стягнення відбулось необґрунтовано.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, особову справу позивача, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та зазначає наступне.

Згідно з Положенням Про Центр зв`язку та інформаційних систем Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 № 406, назване управління є структурним підрозділом штабу Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, який призначений для планування і організації зв`язку в операціях оперативного угруповання військ (сил) Збройних Сил України у визначених оперативних зонах (районах) керівництво розгортанням системи зв`язку і автоматизації управління військами, організацію та проведення заходів захисту інформації та кібербезпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах оперативного угруповання військ (сил), а також заходів технічного забезпечення зв`язку та АУВ, контролю стану зв`язку у національних миротворчих контингентах.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що даним Положенням передбачено, що Центр зв`язку очолює начальник Центру зв`язку, який призначається та звільняється у встановленому порядку. На посаду начальника Центру зв`язку призначається військовослужбовець

Відповідно до даного Положення начальник управління Центру зв`язку відповідає, зокрема за:

- бойову готовність та виконання завдань особовим складом Центру зв`язку;

- організацію планування зв`язку в операціях оперативного угруповання військ (сил) Збройних Сил України;

- керівництво розгортанням системи зв`язку і автоматизації управління військами оперативного угруповання військ (сил);

- організацію та проведення заходів захисту інформації та кібербезпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах оперативного угруповання військ (сил);

- проведення заходів технічного забезпечення зв`язку та АУВ оперативного угруповання військ (сил);

- організацію взаємодії зі структурними підрозділами Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, штабами видів Збройних сил України оперативних командувань з метою забезпечення підготовки системи зв`язку оперативного угруповання військ (сил);

- контроль готовності підрозділів зв`язку миротворчих контингентів до виконання завдань за призначенням;

- підтримання належного стану військової дисципліни, виховання та морально-психологічний стан особового складу Центру зв`язку;

- організацію професійної підготовки в Центрі зв`язку;

- забезпечення охорони державної таємниці в Центрі зв`язку;

- внутрішній порядок, стан і збереження матеріально-технічних засобів та іншого майна, що значиться за Центром зв`язку.

Тимчасовою Доктриною підготовки та застосування Збройних Сил України визначено, що оперативне угруповання військ це оперативно стратегічне угруповання, до складу якого входить декілька оперативно тактичних угруповань оперативного командування та інші військові частини, які призначені для його посилення, з видів Збройних сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів. Утворюється оперативне угруповання військ під час оголошення в державі правового режиму воєнного стану.

Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) структурно складається із двох основних частин структурних підрозділів:

перша частина Головний командний центр Збройних Сил України, який призначений для організації бойового управління Збройними Силами України у т.ч. частинами безпосереднього підпорядкування;

друга частина структурні підрозділи Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, які в особливий період здійснюють безпосереднє управління військами у ході ведення міжвидової операції оперативно стратегічного угруповання.

Отже, Центр зв`язку та інформаційних систем, очолюваний позивачем, входить до другої частини Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Військова частина НОМЕР_2 є частиною безпосереднього підпорядкування Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, яка призначена для розгортання об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ у визначеному районі. До складу об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ входить і вузол зв`язку.

Згідно з копією наказу командиру військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2016 про розподіл повноважень між заступниками, відповідно до якого задачі щодо розвитку системи зв`язку та автоматизації управління у мирний час, безпосереднє управління підпорядкованими частинами (підрозділами) зв`язку тощо покладені на заступника начальника Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що функціонально, відповідальним за підготовку військової частини НОМЕР_3 до бойового застосування є один із заступників командира військової частини НОМЕР_1 , а саме - полковник ОСОБА_4 , а зміна положень пунктів 1 та 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2017 № 82 є перекладенням своїх функціональних обов`язків і безпосередньої відповідальності за виконання визначених штатним командиром обов`язків на начальника центру зв`язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно преамбули Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, та його дія поширюється, зокрема, на Державну прикордонну службу України.

Статтею 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 45 Статуту підставою для накладення дисциплінарного стягнення є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Згідно ст.83 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Видами дисциплінарних стягнень, які відповідно до ст. 62 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України можуть бути накладені на прапорщиків є: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Відповідно до ст.ст. 84, 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця, якого командир вирішив притягти до дисциплінарної відповідальності з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.

Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, згідно з п.1.1. якої вона визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Оскільки службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця (військовослужбовців), відповідно у нього виникають права встановлені п.2.2 Інструкції, відповідно до якої особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

Інструкція у відмінності від Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України пунктом 1.5 встановлює, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Пунктом 3 Інструкції встановлений предмет службового розслідування. Розслідуванням повинно бути встановлено, зокрема: наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного.

Відповідно до пп.4.1 п.4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: - посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; - підстави службового розслідування; - час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); - обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; - пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; - інші заходи, які пропонується здійснити.

В межах вказаних правовідносин вбачається, що службове розслідування було призначено з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням.

З акту службового розслідування вбачається, що підставою даного службового розслідування слугував Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2017 № 174 Про результати роботи комісії у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з завданням призначення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, що призвели до суттєвих недоліків в організації підготовки військової частини польова пошта НОМЕР_2 до виконання завдань за призначенням. Так, начальник центру зв`язку та інформаційних систем приймаючи безпосередню участь у плануванні, розробляючи план зв`язку, як складову частину плану управління, володів повною інформацією яка потрібна для визначення бойового завдання військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та надання їй всіх необхідних вихідних даних для здійснення планування. Проте, як зазначено в акті, вказану роботу проведено не було, командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 не в змозі був розпочати планування з виконання завдань за призначенням.

З висновку Акту службового розслідування вбачається наступне: «даний випадок стався у зв`язку з порушенням вимог 11, 36, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та недостатнім рівнем керівництва особовим складом начальником центру зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та як наслідок не виконання поставлених завдань наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2016 та від 31.03.2017 №128, що призвело до втрати часу та зменшення термінів на підготовку військової частини польова пошта НОМЕР_4 до виконання завдань за призначенням». Водночас, в акті службового розслідування не зазначено, які службові обов`язки та нормативно-правові акти не виконані чи порушені позивачем.

Наказом від 23.05.2017 № 209 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову невідповідність». Водночас, наказ № 209 також не містить відомостей про те які службові обов`язки та нормативно-правові акти ОСОБА_1 не виконані чи порушені.

В контексті наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено попередження про неповну службову відповідність за незадовільне виконання функціональних та службових обов`язків, проте конкретно не зазначено підстави для таких рішень, як і не вказано які саме функціональні та службові обов`язки незадовільно виконував позивач, або в чому саме полягала бездіяльність останнього.

Під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача аргументовано не вказано які саме функціональні обов`язки були неналежно виконані позивачем, яких заходів не вжито останнім для підготовки військової частини до виконання завдань за призначенням, а також не доведено у встановленому порядку, що виключно позивач був винним у ситуації, яка склалась внаслідок неналежної підготовки військової частини.

Крім того, як вказано позивачем та не спростовано апелянтом обґрунтованими доводами або доказами, ОСОБА_1 особисто організовував виконання задач, які покладалися на одного із заступників за участю центру планування, центру організації оперативного забезпечення, матеріально-технічного забезпечення, пунктів управління, відділу організаційно-штатної роботи та персоналу: розподіл сил та засобів по пункту управління - схеми розгортання ОКП в штатній структурі та обмеженому варіанті за умови використання техніки в антитерористичній операції; внесення змін до задач за призначенням - формуляр військової частини; розробка змін до штатів - пропозиції на начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України разом із новою організаційно-штатною структурою війської частини - польова пошта НОМЕР_2 ; розподілу та закріплення техніки рухомих пунктів управління за структурними підрозділами - наказ командира військової частини НОМЕР_5 від 13.04.2017 № 146; розгортання ОКП військової частини НОМЕР_1 для проведення огляду готовності всіх елементів ОКП - схема розгортання ОКП на проведення огляду готовності 24.05.2017, контроль та надання допомоги командуванню частини по розгортанню елементів ОКП в парку бойових машин військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , план проведення огляду, тощо; опрацювання плану удосконалення навчально-матеріальної бази частини та організувати її підготовку до проведення занять з фахівцями зв`язку в повному обсязі - план розміщення навчально-матеріальної бази на території військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , план удосконалення навчально- матеріальної бази на території військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , практична допомога по обладнанню класів, тощо.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів було досліджено особову справу полковника ОСОБА_1 № 24 ДСК ГКЦ ЗСУ, з якої вбачається, що за час несення служби позивач характеризувався позитивно, був дисциплінований та відповідально ставився до виконання професійних обов`язків. Матеріали особової справи містять лише одну службову характеристику ОСОБА_1 від 15.11.2016, в якій вказано про поверхове вивчення та опрацювання службових питань. Разом з тим, усі інші попередні характеристики позивача, які містяться в матеріалах особової справи, свідчать про сумлінне ставлення до служби та належне виконання поставлених завдань позивачем. Вказане в сукупності, доводить факт безпідставного притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, за відсутності достатніх для цього підстав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає наявними підстави для скасування оскаржуваного наказу від 23.05.2017 №209 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника центра зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 , що обґрунтовано зроблено судом першої інстанції.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» премії віднесено до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

За змістом абзаців 1 та 2 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок його виплати визначається у тому числі Міністром оборони України.

На виконання вимог названої норми права Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі за текстом - Постанова № 1294).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Постанови КМУ від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

В силу пункту 9 Постанови № 1294 видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329 (далі за текстом Наказ № 260).

Згідно із п 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони від 11.06.2008 № 260, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю: за невихід на службу без поважних причин; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)); у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину); у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження" (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)); у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість (за місяць, у якому було здійснено відрахування); у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи (за місяць, у якому закінчилося навчання).

В контексті наведених положень та виходячи з того, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності без належних на те підстав, обґрунтованими та правомірно задоволеними є похідні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 № 46 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року», відповідно до якого ОСОБА_1 не виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, необґрунтовано зобов`язав командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650 грн. 40 коп. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі, позаяк вказана сума не була нарахована позивачу, та останнім взагалі не отримувалась, у його власності також не перебувала, а тому підстав для повернення такої суми коштів колегією суддів не встановлено.

Окрім того, визначена позивачем сума в розмірі 12 650,40 грн. належно документально не підтверджена, та відсутні відомості про те, що саме така сума коштів підлягала до виплати позивачу в якості премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо виплати позивачу згідно вимог пунктів 15.8 та 31.6 наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 надбавки за виконання особливо важливих завдань та премію за особистий внесок у загальні результати служби за травень місяць 2017 року є належним та достатнім способом захисту прав та інтересів позивача в частині грошового забезпечення.

В частині доводів апелянта, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідно до підпункту 1.1 Положення про Центр зв`язку, Центр підпорядковується начальнику Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, діяльність Центру зв`язку та інформаційних систем ООШ ЗСУ спрямовує, координує та контролює заступник начальника ООШ ЗСУ (відповідно до розподілу повноважень згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 Про розподіл повноважень між першим заступником та заступниками командира військової частини від 30.12.2016 року № 504, та що в даному випадку діяльність Центру зв`язку та інформаційних систем ООШ ЗСУ який спрямовує, координує та контролює покладено на заступника командира військової частини полковника ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною Схемою підпорядкування структурних підрозділів Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, то колегія суддів критично оцінює такі посилання апелянта, позаяк вони не доводять у встановленому порядку факт неналежного виконання службових обов`язків позивачем.

Щодо аргументів апелянта стосовно того, що невиконання завдань та обов`язків полковником ОСОБА_1 призвело до того, що у військовій частині НОМЕР_2 на час проведення перевірки не розпочато планування бойового застосування, а також планування організації захисту інформації та кібербезпеки, то суд апеляційної інстанції також відхиляє зазначені доводи, адже відповідачем не зазначено конкретного переліку дій та заходів, які мали бути вчинені позивачем для належної підготовки військової частини, а також не доведено, що виконання вказаних заходів було покладено виключно на позивача.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650,40 грн. та відсутні підстави для задоволення вказаних вимог, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в цій частині. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018, на переконання колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018 скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 повернути не виплачені в червні місяці поточного року кошти в сумі 12 650,40 грн. за рахунок позбавлення ОСОБА_1 грошової премії та додаткової грошової винагороди за травень місяць 2017 року у повному обсязі відповідно до наказу тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 від 03.06.2017 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за травень 2017 року», та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 08.04.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький