Справа № 560/1106/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1106/19
УХВАЛА

іменем України

11 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Лабань Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Шепетівського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у внесенні змін до актових записів № 18 від 13.05.2003 року складеного Грнцівською селищною радою Шепсгівського району Хмельницької області ( у відношенні доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та № 5 від 01.02.2008 року складеного також Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області (у відношенні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2) щодо зміни громадянства матері - ОСОБА_1 з "громадянка України" на "особа без громадянства" та зобов'язати його до вчинення таких.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Пунктом 1 частини 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб'єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з'ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа.

Суд прийшов до висновку про те, що зі змісту обставин, викладених у позові, вбачається наявність невирішеного спору про особисті немайнові права та встановлення юридичних фактів, у той час як публічно правовий спір як такий відсутній.

Зазначені висновки суд робить з наступного.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону України №2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

У позовній заяві позивач просить зобов'язати орган РАЦС змінити відомості, які свідчать про факти, які мають юридичне значення, що вказані у актовому записі № 18 від 13.05.2003 року складеного Грнцівською селищною радою Шепсгівського району Хмельницької області ( у відношенні доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та № 5 від 01.02.2008 року складеного також Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області (у відношенні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2), зокрема щодо зміни громадянства матері - ОСОБА_1 з "громадянка України" на "особа без громадянства", тобто наявні розбіжності у графі громадянство.

Крім того, позивач у позові не ставить питання про перевірку додержання відповідачем або іншою особою безпосередньо процедури розгляду та прийняття органом відповідного рішення.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що спір виник у зв'язку з бажанням особи встановити або відновити факти, що мають юридичне значення, для можливості вчинення нею подальших юридично значимих дій.

Відповідно до статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження в цивільному судочинстві та належать до юрисдикції місцевих загальних судів.

Положеннями частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, адміністративний суд на даний час загалом позбавлений повноважень зобов'язувати орган реєстрації актів цивільного стану вносити зміни, доповнення або виправлення, які фактично змінюють або встановлюють інші особисті назви, імена, ніж ті, що вказані у актових записах, оскільки не встановлює юридичні факти.

Відтак, суд приходить до висновку, що у цій справі існує невирішений спір про встановлення обставин, що підтверджують або спростовують правильність інформації у актовому записі. Залежно від встановлених обставин та юридичних фактів у подальшому може бути вирішене питання про правильність або неправильність актових записів та зобов'язання відповідача внести зміни (виправлення) до них.

А оскільки адміністративний суд позбавлений можливості встановлювати (визнавати) будь - які юридичні факти, розгляд даної справи не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція висловлюється у постанові Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження №14-408цс18).

Так, у цій постанові Верховний суд вказує на те, що адміністративний суд, розглядаючи справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судом враховуються зазначені висновки, які збігаються з його власною оцінкою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд вважає необхідним роз'яснити позивачу, що вона може звернутись з вказаними позовними вимогами або вимогами про встановлення фактів, які мають юридичне значення, в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду з урахуванням встановлених Цивільним процесуальним кодексом України правил територіальної підсудності.

Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. Отже, позивач має право звернутись до адміністративного суду з заявою для повернення сплаченого судового збору та у подальшому звернутись до належного суду.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяГ.В. Лабань