Справа № 1340/5047/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/798/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року (постановлена головуючим-суддею Крутько О.В. у м.Львові, дата складання повного тексту судового рішення 20 грудня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївська виправна колонія №50» про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Державної установи «Миколаївська виправна колонія(№50) (далі ДУ «Миколаївська виправна колонія №50», відповідач) в оформленні та направленні документів у Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) для призначення йому пенсії за вислугою років та зобов`язати відповідача зарахувати до вислуги років військової служби період навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 17.07.1992 по 15.06.1995.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 та прийняти постанову, якою задовольнити його позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в період його навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) діяла в редакції Закону від 12.05.1992, відповідно до якої день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею) є початком перебування особи на військовій службі, а відтак вказаний період навчання слід зарахувати до строку його військової служби. На даний час редакція даного закону не передбачає, що навчання у військових ліцеях є початком військової служби, однак на думку позивача відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які прибули на навчання у військові ліцеї до 31.07.1999 відповідач повинен був керуватися Законом, що діяв у редакції від 25.03.1992.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника Цюмрака М.Д., які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача Даців Н.С., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що в період з 20.08.1993 по 16.06.1996 ОСОБА_1 навчався у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут, який постановою Кабінету Міністрів України №643 від 13.06.1996 був з 01.07.1996 реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

На час звернення до суду з даним позовом позивач проходив службу у Державній установі «Миколаївська виправна колонія №50» на посаді старшого інженера енергетика інженерно-експлуатаційної групи.

За результатами звернення позивача щодо зарахування спірного періоду навчання до строку його військової служби, довідкою №10/50-5-1843 від 02.10.2018 було повідомлено, що час навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут не зараховується до вислуги років згідно постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вступу до ліцею та перебуваючи на навчанні у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут ОСОБА_1 отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно ст.24 Закону №2232-ХІІ, початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції цього Закону, який набрав чинності 31.07.1999 з відповідними змінами та діє на цей час, стаття 24 не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є, зокрема, день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних, день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Статтею 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Видами такої служби згідно з частиною шостою названої вище статті Закону № 2232-ХІІ є, зокрема, строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів), військова служба за контрактом осіб офіцерського складу та військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено також у статті 25 цього Закону.

Громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону №2232-ХІІ, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №490 від 19.08.1992 «Про реформу системи військової освіти», Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут, у якому з 20.08.1993 по 16.06.1996 навчався позивач, не належить до військових навчальних закладів, а створений відповідно до цієї постанови з метою підготовки кандидатів для вступу до цих закладів, тому навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а відтак і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що визначений у ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27.03.2012 по справі №21-7а12 та у постанові від 16.04.2013 по справі №21-107а13.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність у позивача підстав для зарахування до строку його військової служби періоду навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут, а тому правомірно відмовив у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року по справі №1340/5047/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 12.04.2019.