Справа № 810/1517/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1517/17 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представника позивача Антохова Я.С., представника відповідача Білана І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНІКА" (надалі ТОВ "АНІКА") звернулося до суду з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення від 21.09.2016 вих.№4412/10/10-13-11-02-10 та зобов`язання відповідача прийняти подані позивачем копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2016 року, з включенням відомостей з них до облікових даних позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відсутність у Податковому кодексі України норми про обов'язок платника податків подавати копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період не свідчить про відсутність підстав для виконання вказаного обов'язку, оскільки такий обов'язок чітко встановлений наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 958.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вмог, оскільки платники податків, починаючи з 01.01.2015, не зобов'язані подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, адже такий обов'язок не передбачений Податковим кодексом Україн, шо свідчить про відсутність механізму подачі/прийому копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримали висновки суду першої інстанції.

В судовому засідання представник позивача підтримав аргументи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримавши відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні за клопотанням відповідача було замінено відповідача Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на належного - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14.09. 2016 року ТОВ «Аніка» подало до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області листа №237/09-16 (вх. №4184/10 від 14.09.2016), до якого долучив електронний носій інформації (машинозчитувальний носій) із наявною на ньому копією записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2016 року.

За результатами розгляду даного листа, Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області листом від 21.09.2016 №4412/10/10-13-11-02-10 роз'яснила позивачеві, що у зв'язку із змінами, внесеними до Податкового кодексу України Законом України від 28.12.201 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», починаючи з січня 2015 року платники податку не зобов'язані подавати до контролюючого органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Вважаючи, що таке роз'яснення не відповідає вимогам чинного податкового законодавства і порушує права та інтереси ТОВ «Аніка», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 201.14 статті 201 Податкового кодексу України визначений обов'язок платника податків щодо ведення окремого обліку операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільненні від оподаткування згідно з цим розділом.

З пункту 201.15 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01 січня 2015 року) вбачалося, що зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року №958 затверджено «Порядок ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» (далі - Порядок). Зазначений Наказ видано Міністерством фінансів України відповідно до пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

З огляду на пункт 3 зазначеного Порядку Реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді. Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 31 липня 2014 року №1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України», яким введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та внесено зміни до Кодексу, зокрема, у частині подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних.

Змінами, внесеними до Податкового кодексу України Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», впроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість, яка забезпечує автоматичний облік в розрізі платників суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних/розрахунках корегування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 201.1 статті 201 Податкового кодексу України), та одночасно скасовано норму Податкового кодексу України щодо подання до податкового органу копій Реєстрів виданих та отриманих податкових накладних (пункт 201.15 статті 201 Податкового кодексу).

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, наказ Міністерства фінансів України №958, який передбачав подання копії записів у Реєстрах за звітний період в електронному вигляді продовжував свою дію до 01 березня 2017 року.

Отже, внісши зміни до Податкового кодексу України та змінивши процедуру у частині подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних, законодавцем знято з платників податків обов'язок щодо подання контролюючому органу копії записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Однак, пунктом 5.2 статті 5 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів звертає увагу, що положення наказу Міністерства фінансів України №958 від 22 вересня 2014 року суперечать положенням статті 201 Податкового кодексу в редакції чинній з 1 січня 2015 року. Виходячи з положень статті 5 Податкового кодексу України в даному випадку необхідно використовувати положення Податкового кодексу України.

Необхідність застосування положень Податкового кодексу України також обумовлена правилами застосування правового акту, який має вищу юридичну силу за положеннями частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені джерела права, які застосовуються судом.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що оскільки Податковим кодексом України не передбачено обов'язку контролюючих органів по включенню відомостей з поданих платником податків копій записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних до облікових даних такого платника податків до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України, відсутні правові підстави для спонукання відповідача вчинити дії, не передбачені цим Кодексом.

Крім цього, передумовою задоволення позову про спонукання відповідача вчинити певні дії є або наявність обов'язку суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії, від здійснення чого він ухиляється, або факт об'єктивного порушення права позивача внаслідок невчинення таких дій, підтверджений належними доказами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність будь-якої з цих умов.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, окільне не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

При прийнятті даного рішення колегією суддів враховувались висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №810/1613/17.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення відповідача через прийняття у незаконний спосіб, щодо оформлення процесу судом першої інстанції тощо також не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильний висновок суду першої інстанції.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 11.04.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНІКА" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель