Справа № 560/308/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/308/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб та зобов'язано сплатити штраф у розмірі 100 573 грн. 46 коп.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_2, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб та зобов'язано сплатити штраф у розмірі 8 998 грн. 66 коп.;

стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Вказує, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку платника орендної плати ОСОБА_1, в результаті якої було виявлено порушення пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 ПК України, а саме : платником несвоєчасно сплачено податкове зобов'язання по орендній платі, визначене у податкових повідомленнях рішеннях за 2016-2018 роки на суму 109572,12 грн.

Крім цього, позивач зазначає, що отримав податкове повідомлення - рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб та на підставі статей 122/126 ПК України за затримку сплати грошового зобов'язання в сумі 502867,3 грн. зобов'язано сплатити штраф у в розмірі 20% в сумі 100 573 грн. 46 коп. та податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_2, яким встановлено порушення на 66 днів строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 89 986,6 грн. та зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 8 998 грн. 66 коп.

Не погоджуючись із змістом вказаних податкових повідомлень-рішень та заперечуючи порушення податкового законодавства, як в плані несвоєчасної сплати орендної плати так і в плані заборгованості у сплаті штрафних санкцій, позивач вважає за необхідне оскаржувати зазначені повідомлення рішення, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

22.02.2018 року представником відповідача подано до суду відзив, в якому зазначено, що відповідно до ст. 286 ПК України, контролюючий орган нарахував позивачу плату за землю у вигляді орендної плати з фізичних осіб, яка була визначена в податкових повідомленнях-рішеннях форми "Ф": в 2014 році №4760-15 від 27.06.2014 року на 54780,94грн., №4759-15 від 27.06.2014 року на 23486,71 грн., в 2015 році №20178-22 від 30.06.2015 року на 68421,39 грн., №20179-22 від 30.06.2015 року на 29334,90 грн., в 2016 році №7921-0000 від 05.05.2016 року на 82105,67 грн. та №7922-0000 від 05.05.2016 року на 35201,88 грн., в 2017 році №17040-0000 від 30.06.2017 року на 35201,88 грн. та №17039-0000 від 30.06.2017 року на 82105,67 грн. в 2018 році №-2209 від 20.06.2018 року на 82105,67 грн. та №-2209 від 20.06.2018 року на 35201,88 грн.

Представник відповідача вказує, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення були надіслані податковим органом на адресу позивача, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з відмітками про вручення.

За наслідками проведеної перевірки встановлено, що позивачем в порушення п. 287.5 ст. 287 ПК України несвоєчасно сплачено визначене податковими повідомленнями-рішеннями грошове зобов'язання, зважаючи на це, податкові повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на переконання представника відповідача є правомірними, відповідають чинному законодавству, обґрунтування позовної заяви та надані докази не доводять зворотного, а позов фізичної особи ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

04.03.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому вказує, на те, що рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, не можуть вважатися належними доказами вручення позивачу зазначених у відзиві на позов 10 податкових повідомлень-рішень за формою "Ф" від 2014-2018 років, оскільки усі 3 підписи, що містяться на - наданих відповідачем 4-х рекомендованих повідомленнях про вручення 10 податкових повідомленнь-рішень, є різними, вони містяться у різних графах цих повідомлень і у жодному випадку після вказаних підписів не зазначено прізвище особи, яка отримала вказане поштове відправлення від імені ОСОБА_1

Разом з тим, представник позивача зазначив, що з доданої до позовної заяви копії паспорта позивача вбачається, що його особистий підпис не відповідає жодному з 3-х підписів наявних у різних графах 3-х рекомендованих повідомлень. Більше того, повідомлень з підписами, що нібито підтверджують вручення поштових відправлень позивачу, відповідачем долучено до матеріалів справи лише 3, а податкових повідомлень-рішень, з посиланням на які відповідач заперечує проти позовних вимог, у відзиві зазначено 10, що свідчить про відсутність належних і допустимих доказів, якими відповідач доводить свої заперечення проти позовних вимог.

Крім цього, представник позивача вказує, що відповідачем не направлялися на адресу реєстрації позивача податкові повідомлення-рішення, що свідчить про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій за порушення встановлених строків сплати орендної плати.

15.03.2019 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення в яких зазначено, що податкові повідомлення-рішення з орендної плати фізичних осіб, в розумінні Податкового кодексу України (п.58.3 ст. 58 ПК України), були належним чином надісланими (врученими) для позивача, останній був зобов'язаний протягом 60 днів з дня вручення, здійснити сплату орендної плати за земельні ділянки (п. 287.5 ст. 287 ПК України), а не в будь які інші строки, визначені самостійно позивачем, тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, повністю та просили суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказував на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, заперечення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2012 року між Віньковецькою РДА та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 022-з/12, об'єктом якого є земельна ділянка площею 37,50 га, та договір оренди земельної ділянки № 023-з/12, об'єктом якого є земельна ділянка площею 65,50 га., 20.02.2012 року вказані договори оренди земельної ділянки зареєстровані відділом Держкомзему у Віньковецькому районі, про що свідчать відповідні відмітки у тексті зазначених договорів оренди.

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Віньковецького районного суду з позовом про визнання недійсними зазначених вище договорів оренди земельних ділянок в частині нормативної грошової оцінки земельних ділянок та розміру орендної плати та внесення змін в договори оренди земельних ділянок зі зменшення орендної плати.

З моменту звернення позивачем до суду із зазначеним позовом, контролюючий органи призупинив нарахування орендної плати по договорах оренди земельних ділянок № 022-з/12 та №023-з/12 від 25.01.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2014 року по справі № 6-51967 св 13 касаційну скаргу Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області задоволено, залишено в силі рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26.06.2013 року, яким в позові було відмовлено.

Після остаточного завершення процедури судового оскарження позивачем договорів оренди земельних ділянок № 022-з/12 та № 023-з/12 від 25.01.2012 pоку, було відновлено нарахування грошових зобов'язань з орендної плати.

Відповідно АС "Податковий блок" в автоматичному режимі, в інтегрованій картці платника - ОСОБА_1, за період судового оскарження здійснило нарахування орендної плати підставою нарахування, при цьому зазначивши "невизначений документ від 27.06.2014 року 4759-15 ТА0000" та "декларацію від 23.04.2014 року бн ТА 5003".

Відповідно до ст. 286 ПК України, контролюючий орган нарахував позивачу плату за землю у вигляді орендної плати з фізичних осіб, яка була визначена в податкових повідомленнях-рішеннях форми "Ф": в 2014 році №4760-15 від 27.06.2014 року на 54780,94 грн., №4759-15 від 27.06.2014 року на 23486,71 грн., в 2015 році №20178-22 від 30.06.2015 року на 68421,39 грн., №20179-22 від 30.06.2015 року на 29334,90 грн., в 2016 році №7921-0000 від 05.05.2016 року на 82105,67 грн. та №7922-0000 від 05.05.2016 року на 35201,88 грн., в 2017 році №17040-0000 від 30.06.2017 року на 35201,88 грн. та №17039-0000 від 30.06.2017 року на 82105,67 грн. в 2018 році №-2209 від 20.06.2018 року на 82105,67 грн. та №-2209 від 20.06.2018 року на 35201,88 грн.

11.01.2019 року ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку платника орендної плати ОСОБА_1 з питань несвоєчасної сплати орендної плати за 2016-2018 роки.

За результатом проведеної перевірки складено Акт № 1/2201/5106/НОМЕР_3 від 11.01.2019 року "Про результати камеральної перевірки несвоєчасної сплати орендної плати" та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Як встановлено з Акту перевірки № 1/2201/5106/НОМЕР_3 від 11.01.2019, підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень - рішень за висновками перевірки зокрема стало порушення позивачем: пункту 287.5 статті 287, пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України, а саме: платником несвоєчасно сплачено податкове зобов'язання по орендній платі, визначене у податкових повідомленнях-рішеннях за 2016 - 2018 роки на суму 109572,12 грн.

Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення сторін, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31. п. 36.1 ст. 36 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 288.1, 288.7 ст. 288 ПК України, підставою дія нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п. 58.3. ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, ПК України передбачає можливість контролюючого органу надсилати податкові повідомлення рішення для фізичних осіб на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження.

Відповідно, до матеріалів справи, а саме листа Зіньківської сільської ради №56/02-26 від 13.03.2019 pоку, ОСОБА_1 у 2016 році фактично проживав на території Зінківської сільської ради Віньковецького району, Хмельницької області без реєстрації, а згідно з листом Петрашівської сільської ради № 58 від 12.03.2019 pоку, ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідно до паспортних даних позивача, при цьому, сам позивач у позовній заяві вказав адресу: с. Зіньків, вул. Миру, 6.

Як встановлено судом в ході дослідження матеріалів адміністративної справи, податкові повідомлення - рішення з орендної плати фізичних осіб, надсилались рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, на адреси відомого, для контролюючого органу, місцезнаходження та місця проживання ОСОБА_1

З огляду на викладене, контролюючим органом, було виконано вимоги п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, щодо надіслання позивачу, податкових повідомлень-рішень з орендної плати фізичних осіб за його фактичним місцем знаходження та місцем проживання, які були відомі.

Таким чином, як вже зазначено судом, відповідно до п.58.3. ст.58 ПК України, податкове повідомлення рішення вважається надісланим (врученим) з моменту самого надіслання, факт отримання листа чи його не отримання, не ставить в залежність поняття самого (вручення) податкового повідомлення-рішення особисто платнику податків, або його представнику, а й лише факт його надіслання на адресу за місцем проживання, або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення, в розумінні податкового законодавства є підставою вважати, що надіслане податкове повідомлення-рішення є врученим.

Враховуючи зазначене, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження доводи позивача, стосовно того, що грошові зобов'язання визначенні в податкових повідомленнях-рішеннях з орендної плати фізичних осіб є не узгодженими в зв'язку з тим, що контролюючим органом були надіслані такі рішення не за місцем реєстрації позивача, яка вказана в паспорті, а також, що в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення містяться не його підписи, а позивач взагалі не отримував податкові повідомлення рішення з орендної плати фізичних осіб.

Крім того, як зазначив сам позивач, орендовані земельні ділянки перебувають у його користуванні, ще з 2011 року та відповідну орендну плату, передбачену пунктом 8 вказаних договорів оренди, позивач також сплачував з 2011 року, а оскільки податковим законодавством обов'язок щодо обчислення, декларування та сплати сум податку та збору в порядку і строки покладені саме на платника податків, то в даному випадку опираючись на не отримання податкових повідомлень-рішень, позивач абсолютно не спростовує того факту, що йому достеменно було відомо про необхідність сплати відповідних зобов'язань по оренді земельних ділянок за 2016-2018 роки, що також об'єктивно підтверджується матеріалами справи.

Водночас, статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

В даному випадку, ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок № 022-з/12 та № 023-з/12 від 25.01.2012 року з Віньковецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області, що свідчить про те що орендовані земельні ділянки є державною власністю, тому строки внесення орендної плати встановлюються Податковим кодексом України, а саме в строк визначений п. 287.5. ст. 287 Податкового кодексу України, згідно якого, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення- рішення.

Отже, доводи позивача, про те що він правомірно вносив орендну плату за земельні ділянки по договорах оренди, в будь який строк, не зважаючи на податкові повідомлення рішення є помилковими, так як умови і строки внесення орендної плати у даному випадку чітко визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до наданих відповідачем витягів з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1, щодо сплати грошових зобов'язань у 2014-2018 роках, чітко відображено заборгованість по сплаті та здійснення самої сплати з порушенням встановлених строків, на підставі чого податковим органом і було здійснено нарахування штрафних санкцій.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Беручи до уваги ту обставину, що податкові повідомлення - рішення з орендної плати фізичних осіб, в розумінні Податкового кодексу України (п.58.3 ст.58 ПК України), були належним чином надісланими (врученими) позивачу, останній зобов'язаний був протягом 60 днів з дня вручення, здійснити сплату орендної плати за земельні ділянки (п.287.5. ст.287 ПК України), а не в строки, визначені самостійно позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 502867,3 грн., у зв'язку з чим позивача зобов'язано сплатити штраф у в розмірі 20% в сумі 100 573 грн. 46 коп. та податкове повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_2, яким встановлено порушення на 66 днів строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 89 986,6 грн. та зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 8 998 грн. 66 коп. є правомірними, винесеними відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягають до скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що оскільки, позивачем в порушення п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, було несвоєчасно сплачено визначене податковими повідомленнями-рішеннями грошове зобов'язання зі сплати грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб, податковим органом правомірно нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату таких зобов'язань та відповідно до вимог податкового законодавства винесено оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення від 28.01.2019 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відтак підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Судові витрати в порядку стаття 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Миру, 6, Зіньків, Віньковецький район, Хмельницька область, 32514 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_4