Справа № 2340/4030/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4030/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Верховного Суду на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: 08 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищого адміністративного суду України, голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Шевченка Олександра Михайловича, Верховного Суду про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення вихідної допомоги та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Вищого адміністративного суду України, голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Шевченка О. М., Верховного Суду про:

1) визнання протиправною бездіяльності у невжитті заходів для здійснення виплати вихідної допомоги ОСОБА_3;

2) стягнення солідарно з Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду на користь ОСОБА_3 суми вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою у відповідності до ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що становить 123692, 40 грн.;

3) стягнення солідарно з Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення судді за час затримки розрахунку, починаючи з 28.08.2018 р. і по час розрахунку;

4) стягнення солідарно з Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 10000000, 00 грн. за протиправну поведінку щодо нездійснення виплати вихідної допомоги, та вжиття заходів для організації нарахування та виплати ОСОБА_3 стягнутих судом сум грошових коштів по даній справі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Вищого адміністративного суду України щодо невиплати вихідної допомоги ОСОБА_3 в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою відповідно до ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стягнуто з Вищого адміністративного суду України на користь ОСОБА_3 суму вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою відповідно до ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що становить 123692, 40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач (Верховний Суд) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права в частині задоволення позовних вимог.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що з моменту виникнення спірних правовідносин і на момент подання апеляційної скарги правовий статус суддів вищих спеціалізованих судів до припинення їхньої діяльності та ліквідації у встановленому законодавством порядку врегульовано п. 7 Р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

В той же час, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (далі - Закон № 2453) виплату вихідної допомоги не передбачає.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 09.04.2019 р. за вх. № 13373, у якому позивач зазначає, що загальновідомим є той факт, що ВАС України припинив свою діяльність та ліквідується з 15.12.2017 р.

Відтак на час звернення до ВАС України з заявою про виплату вихідної допомоги (28.08.2018 р.) Закон № 2453 втратив чинність.

Оскільки положення ст. 143 Закону № 1402 передбачають вимогу: «суддя, який вийшов у відставку», якій відповідає статус позивача, останній вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Окрему увагу суду апеляційної інстанції позивач звертає у відзиві на ту обставину, що на момент виникнення спірних правовідносин не втратив статусу судді. При цьому законодавець не пов'язав право на вихідну допомогу з проходженням кваліфікаційного оцінювання, що, на думку позивача, також свідчить не на користь позиції апелянта.

Позивач просить у випадку висновку суду апеляційної інстанції про розповсюдження Закону № 2453 на правовідносини, що склалися, застосувати принцип верховенства права та вимоги статей 5, 7 КАС України, а також врахувати, що Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VIII втратив свою чинність у зв'язку з прийняттям Закону № 1402, а прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 питання виплати вихідної допомоги не регулюють.

Посилання апелянта на практику ВС, застосовану у справі № 826/13355/17 (постанова від 01.08.2018 р.), позивач свважає помилковою у зв'язку з не подібністю правовідносин.

Зазначає, що про неприпустимість обмеження прав та соціальних гарантій суддів визначає також Конституційний Суд Україи у своїх рішеннях.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11.04.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Вищої ради правосуддя від 07.08.2018 р. № 2524/0/15-18 звільнено ОСОБА_3 з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Вищого адміністративного суду України від 28.08.2018 р. № 205-к відраховано ОСОБА_3 зі штату Вищого адміністративного суду України у зв'язку зі звільненням його у відставку з 28.08.2018 р., а також виплачено грошову компенсацію за невикористану частину оплачуваної відпустки.

28.08.2018 р. позивач подав Вищому адміністративному суду України заяву про виплату йому вихідної допомоги відповідно до ст. 143 Закону № 1402.

Не отримавши відповідну допомогу позивач звернувся до адміністративного суду з вказаним позовом.

Вказані обставини справи сторонами не заперечуються та у відповідності до ч. 1 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги частково, що становить межі доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції висловив позицію, що положення п. 7 Р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 слід розуміти наступним чином: після початку роботи Верховного Суду (15 грудня 2017 року) на позивача розповсюджуються норми Закону № 1402.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

У відповідності до п. 7 Р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов'язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Предметом доказування у даній справи є встановлення дійсної волі законодавця на виплату судді ВАС України вихідної допомоги (що не була передбачена на час звільнення позивача Законом № 2453).

Проаналізувавши положення Закону № 1402, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону № 1402 систему судоустрою складають:

1) місцеві суди;

2) апеляційні суди;

3) Верховний Суд.

Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

У відповідності до ст. 31 Закону № 1402 у системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди як суди першої та апеляційної інстанції з розгляду окремих категорій справ.

Вищими спеціалізованими судами є: 1) Вищий суд з питань інтелектуальної власності; 2) Вищий антикорупційний суд.

Вказаними положеннями Закону існування Вищого адміністративного суду України не передбачено, попри триваючу процедуру його ліквідації.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

В розумінні вказаної норми, на думку суду апеляційної інстанції, до внесення відповідного запису відносно ВАС України до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не можна вважати вказаний суд припиненим.

В той же час, у відповідності до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

При дослідженні структури пункту 7 Р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 колегією суддів встановлено, що у вказаній нормі міститься два поняття «припинення діяльності» та «ліквідація».

Відтак вказаним пунктом регламентовано як припинення юридичної особи, так і припинення процесуальної діяльності суду у вигляді здійснення правосуддя його суддями.

Однак, колегія суддів враховує також положення ст. 52 Закону № 1402, відповідно до яких суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

В той же час, на думку колегії суддів, Вищого адміністративного суду України за системою судоустрою, визначеною новим законодавством про судоустрій і статус суддів, не передбачено, що дає підстави вважати, що гарантії, передбачені ч. 1 ст. 143 Закону № 1402, на позивача не розповсюджуються.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог і апеляційним судом приймаються колегією суддів в якості належних.

В той же час, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не обґрунтовані жодним чином доводами апеляційної скарги, відтак відхиляються колегією суддів за безпідставністю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Верховного Суду на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищого адміністративного суду України, голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Шевченка Олександра Михайловича, Верховного Суду про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення вихідної допомоги та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

У цій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 11.04.2019 р.)