Справа № 0940/1584/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2663/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року (судді Шумей М.В.) розглянуте у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківську у справі № 0940/1584/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.09.2018 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0918 від 16.05.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року задоволено позов.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління ДФС в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку та просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому викладені заперечення на подану апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять лист Мінекономрозвитку і торгівлі України від 31.08.2018 року, зі змісту якого судом встановлено, що розрахована у 2017 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля Land Rover Discovery Sport 2.0, внутрішнього згорання, дизель 2017 року випуску становить 1 236 738,45 гривень. Із договору купівлі продажу автомобіля №ЛКФ-2017-1818 від 23.10.2017 вбачається, що легковий автомобіль LAND ROVER модель Discovery Sport придбаний позивачем за 1 239 579,00 грн в тому числі ПДВ. Таким чином, автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Івано-Франківській області від 16.05.2018 № 0-0918 - прийняте протиправно та підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником транспортного засобу марки LAND ROVER моделі DISCOVERY SPORT, рік випуску 2017, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (аркуш справи 12).

16.05.2018 Головним управлінням ДФС у Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0-0918, яким відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок за 2018 рік в розмірі 25000,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Зі змісту підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України вбачається, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як передбачено підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 №428), (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цнх (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013, №44, ст.1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Згідно матеріалів справи встановлено, що автомобіль Land Rover Discovery Sport, 2.0 дизель 2017 року випуску з об'ємом двигуна 1999 куб. см. входить до переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку. Вказаний у переліку автомобіль за своїми характеристиками співпадає з характеристиками автомобіля позивача, а отже є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Позивачем до позовної заяви наданий витяг з сайту Мінекономрозвитку, згідно яким середньо ринкова вартість транспортного засобу Land Rover Discovery Sport, 2.0 дизель 2017 року випуску з об'ємом двигуна 1999 куб. см., станом на 31.08.2018 становить 1236738,45 грн., а отже менше понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати та договір купівлі-продажу №ЛКФ-2017-1818 від 23.10.2017.

Проте, суд вважає зазначену позицію позивача не обґрунтованою, оскільки: по-перше, зазначений розрахунок здійснений 31.08.2018, в той час як відповідачем бралась до уваги середньоринкова вартість вказаного автомобіля станом на 01 січня 2018 року. По-друге, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області не наділене повноваженнями щодо перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що його автомобіль не віднесений до переліку автомобілів розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році зважаючи, що з року випуску вказаного автомобіля станом на 01.01.2018 - більше 1 року є на думку колегії суддів є помилковим, оскільки в силу приписів підпункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах. Оскільки в свідоцтві про реєстрацію належного позивачу транспортного засобу зазначено лише рік його випуску - 2017, то календарною датою його виготовлення є 01.01.2017. Позивач зазначає, що у 2018 році його транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, однак, згідно з пунктами 33.1, 33.3 статті 33 ПК України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів. Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов'язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку.

Отже, встановлений підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період передбачає період часу, за який відбувається обчислення і сплата транспортного податку, а саме: календарний рік. Водночас податковий період не є тотожним поняттю періоду експлуатації транспортного засобу.

На офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку наведений перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, де в колонці «Рік випуску (включно)» по автомобілю марки Land Rover, моделі Discovery Sport, об'єм циліндрів двигуна 2,0, тип пального «дизель» зазначено «до 1 року» без вказівки на конкретний рік випуску транспортного засобу. Таким чином, розрахована Мінекономрозвитку середньоринкова вартість транспортного засобу позивача станом на 01.01.2018 є більше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, відтак вказаний транспортний засіб підпадає під об'єкт оподаткування, визначений підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України та відповідно спростовує доводи позивача щодо відсутності підстав для сплати вказаного податку.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні податкового повідомлення-рішення Головне управління ДФС в Івано-Франківській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0940/1584/18 - скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 08.04.2019