Справа № 540/363/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/363/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Собчук Є.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача-1 - Колбасенка Є.В., Наверської С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, голови Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення № 847 від 21.11.2018 р.,

встановив:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі - відповідач-1), голови Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі - відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області у наданні дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_4;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 21.11.2018 р. № 847, прийняте LІ сесією Стрілківської сільської ради VІІ скликання, в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_4;

- визнати протиправними дії голови Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, які виявилися у підписанні протиправного рішення від 21.11.2018 р. № 847 Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області в частині відмови у надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_4;

- зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської області надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_4.

- зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності, передбаченої законом, посадових осіб Стрілківської сільської ради, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними;

- постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення під час підписання головою Стріклківської сільської ради Генічеського району Херсонської області ОСОБА_5 протиправного рішення від 21.11.2018 р. № 847 в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є протиправною, оскільки відсутні конкретні мотиви, якими керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення. Так, відповідачем не вказано в чому саме полягають можливі порушення, допущені позивачем при поданні клопотання, або певні невідповідності офіційним документам із підтвердженням таких порушень. Позивачем виконано всі умови, визначені ч.6 ст.118 ЗК України, а тому відповідач повинен був надати дозвіл в порядку, передбаченому даною нормою закону. ОСОБА_5, перебуваючи на посаді сільського голови, не пересвідчився у незаконних підставах відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, не дослідив його зміст, та незважаючи на очевидні порушення Закону, підписав заздалегідь протиправне рішення від 21.11.2018 р. № 847, не скориставшись при цьому правом, передбаченим ч.4 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування". Беручи до уваги зміст позовних вимог, можна зробити висновок про те, що суб'єктом владних повноважень були допущені порушення вимог Земельного кодексу України. Для того, щоб подібні порушення не повторювалися та з метою превентивності скоєння подібних порушень та невідворотності покарань за скоєнні проступки, постановлення окремої ухвали в даному випадку є виправданим інструментом боротьби з подібним ігноруванням Закону.

Ухвалою від 26.02.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 19.03.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, судове засідання призначено на 08.04.2019 р. на 13:00 год.

Ухвалою від 03.04.2019 р. задоволено клопотання відповідача-2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

03.04.2019 р. від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити в задоволенні позову. Вказують на те, що рішенням Стрілківської сільської ради від 19.05.2017 р. № 287 надано дозвіл мешканцю с.Стрілкове на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таким чином, на земельну ділянку, на яку претендує позивач, вже розробляється проект землеустрою щодо відведення її у власність. Оскільки всі землі комунальної власності, що розташовані в межах с.Стрілкове, є спільною власністю територіальної громади с.Стрілкове, тому питання щодо розпорядження земельними ділянками відноситься до відання сесії Стрілківської сільської ради.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 14.07.2015 р.

05.11.2018 р. позивач звернувся до голови Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо одержання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із орієнтовними розмірами та бажаним фактичним місцем розташування.

Рішенням Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 "Про розгляд заяви щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" відмовлено ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII учасники бойових дій, серед іншого, мають першочергове право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно ст.14 Конституції України кожному громадянину України гарантується праве на землю.

Стаття 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у селищі площею не більше 0,15 га із земель комунальної власності.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно абз.1 ч.3 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

З рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 слідує, що у ньому відсутнє будь-яке обґрунтування відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а вказано лише підставу - ч.7 ст.118 ЗК України.

Суд не погоджується з доводами відповідачів про наявність вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

В той же час оскаржуване рішення від 21.11.2018 р. № 847 таких відомостей не містить, а в судовому засіданні представники відповідача також не змогли конкретно вказати, які саме порушення ч.7 ст.118 ЗК України стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

У відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають про те, що стосовно земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, у 2017 році надано дозвіл іншій особі на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підтвердження чого надано рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 19.05.2017 р. № 287 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення (безоплатно у власність) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

Між тим вказане рішення органу місцевого самоврядування не є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст.ст.73-75 КАС України, оскільки не містить ні відомостей стосовно особи, якій надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ні щодо місцезнаходження земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою якої ним надано.

При цьому суд зауважує, що ці обставини не вказані у рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 як підстави для відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Не містять доказів існування цих підстав при прийняття оскаржуваного рішення і документи, надані відповідачем на виконання ухвали суду від 19.03.2019 р. в частині зобов'язання відповідачів надати належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 21.11.2018 р. № 847.

Про те, що на земельну ділянку, яку бажає отримати позивач, Стрілківською сільською радою вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність іншій особі, представники відповідачів зазначали вже в суді у відзиві на позовну заяву, проте посилань на такі підстави оскаржене рішення не містить.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб'єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Окремо суд зазначає, що з наданих відповідачами документів не вбачається, що земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту із землеустрою якої було надано іншій особі, співпадає чи частково накладається на земельну ділянку, дозвіл на розробку проекту із землеустрою на яку просив позивач.

Отже, суд вважає, що рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 509/4156/15-а (К/9901/7504/18).

Окрім того, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав відмови у наданні особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і такої підстави як надання іншій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не містить.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, рішення Стрілківської сільської ради Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 в частині відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є протиправним та підлягає скасуванню.

Тому позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання протиправним та скасування рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 підлягають задоволенню.

В той же час позовні вимоги про визнання протиправною відмови у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та визнання протиправними дій голови Стрілківської сільської ради, які виявилися у підписанні протиправного рішення, задоволенню не підлягають, оскільки є складовими рішення, яке є предметом позовних вимог ОСОБА_4 у даній справі та оцінка яким надається при перевірці правомірності та обґрунтованості його прийняття, а не окремо.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача-1 надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд виходить з наступного.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано ч.6 ст.118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

В рішенні від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такого зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення та фактично підміняти державний орган.

Тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-1 надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст.245 КАС України, а також висновків суду у даній справі, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 05.11.2018 р. № Ю-924 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

При вирішенні вимог позивача про винесення окремих ухвал, суд враховує наступні приписи законодавства.

Підстави та порядок винесення судом окремих ухвал врегульовано ст.249 КАС України. Так, ч.1 ст.249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч.2 ст.249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч.3 ст.249 КАС України).

Згідно ч.4 ст.249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Частиною 9 статті 249 КАС України передбачено, що окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

З викладеного слідує, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів.

Судом при розгляді даної справи не встановлено таких порушень законодавства, які є підставою для реагування шляхом винесення окремих ухвал, а позивачем доказів їх наявності також не надано. Порушення законодавства, які допущено органом місцевого самоврядування при прийнятті оскаржуваного рішення, усунуто судом внаслідок його скасування та зобов'язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому підставою скасування рішення від 21.11.2018 р. № 847 стали не грубі порушення земельного законодавства, а відсутність мотивів його прийняття.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для винесення окремих ухвал.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (75583, Херсонська область, Генічеський район, с.Стрілкове, вул.Центральна, 105-є, ), голови Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (75583, Херсонська область, Генічеський район, с.Стрілкове, вул.Центральна, 105-є, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення № 847 від 21.11.2018 р. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області від 21.11.2018 р. № 847 "Про розгляд заяви щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд" в частині відмови ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Зобов'язати Стрілківську сільську раду Генічеського району Херсонської області (75583, Херсонська область, Генічеський район, с.Стрілкове, вул.Центральна, 105-є, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від 05.11.2018 р. № Ю-924 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 квітня 2019 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 109020100