Справа № 280/108/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 квітня 2019 року Справа № 280/108/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДЕЙТА ЕКСПРЕС (72111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шевченка, буд. 13 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ),

до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська, буд.8, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дій,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ДЕЙТА ЕКСПРЕС (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач 1), до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області №964799/39510790 від 24.10.2018 року, про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 31.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобовязати Головного управління Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію податкової накладної №40 від 31.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з часу первинного подання, а саме 14.11.2017 року.

стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за результатами господарської діяльності ним складено податкову накладну від 31.10.2017 №40, яку направлено 14.11.2017 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Того ж дня від контролюючого органу була отримана квитанція №1, за змістом якої, податкову накладну прийнято , але реєстрацію зупинено у зв'язку із виявленою помилкою, а саме: відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатми опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8517 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в пп.201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 964799/39510790 від 24.10.2018 із посиланням на підставу відмови «ненадання копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків». При цьому, зазначає позивача, в рішенні контролюючим органом не конкретизовані та не зазначені документи, які не надані та є необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. У звязку з порушенням контролюючим органом вимог закону щодо дотримання Порядку зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач вважає дії відповідача щодо неприйняття податкової накладної для реєстрації неправомірними та такими, що перешкоджають реалізації передбачених законом прав платника податків, в зв'язку з чим їх відновлення потребує судового захисту шляхом скасування протиправного рішення та виконання органами ДФС обов'язку щодо реєстрації податкової накладної з дня подання.

Ухвалою суду від 14.01.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.2019.

06.02.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№4843), в якому зазначив, що комісією ГУ ДФС прийнято рішення від 24.10.2018 № 964799/39510790 про відмову у реєстрації податкової накладної № 40 від 31.10.2017 року, яка була зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ. Вказує, що позивач скористався своїм правом та надав на розгляд Комісії Повідомлення № 7 від 23.10.2018 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, у кількості 31 додатків. Зазначає, що комісією прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, оскільки платником податку не у повному обсязі надані документи, надання яких передбачено п.14 Постанови КМУ №117, а саме: відсутні документи, що відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України підтверджують першу подію, яка є підставою для складання податкової накладної № 40 від 31.10.2017, оскільки відповідно до видаткової накладної № 29 від 31.10.2017 вартість товару, який був відвантажений скрадає 1201 617,60 грн., проте у ПН №40 вказана лише частина цього товару на 74 851,14 грн. Платник жодних пояснень та/або інших підтверджуючих документів з цього питанні на розгляд комісії не надав. Вказує, що комісія ГУ ДФС у Запорізькій області приймала рішення про відмову у реєстрації податкової накладної тільки на підставі тих документів, які надавались на розгляд комісії. Зазначає, що у Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 40 від 31.10.2017 року, а тому рішення є правомірним.

11.02.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.03.2019.

Ухвалою суду від 11.03.2019 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 01.04.2019.

01.04.2019 представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача в порядку письмового провадження. Представник відповідача проти заявленого клопотання не заперечував про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні.

На підставі приписів п. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ТОВ КОМПАНІЯ ДЕЙТА ЕКСПРЕС () зареєстроване в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Бердянській ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

З 01.01.2015 ТОВ КОМПАНІЯ ДЕЙТА ЕКСПРЕС зареєстровано платником податку на додану вартість.

Як зазначено у позовні заяві, основним видом діяльності ТОВ КОМПАНІЯ ДЕЙТА ЕКСПРЕС є виробництво обладнання зв'язку (основний); виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури; електромонтажні роботи; комп'ютерне програмування; консультування з питань інформатизації; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; технічні випробування та дослідження; установлення та монтаж машин і устатковання.

У межах здійснення господарської операції, позивачем, згідно підпункту "б" п.1 ст. 187 ПК України було складено податкову накладну №40 від 31.10.2017 та направлено 14.11.2017 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманої квитанції від 14.11.2017 податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено.

Підставою для зупинення є посилання на пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки податкові накладні відповідають вимогам п.6. Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатми опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8517 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту в пп. 201.16.1 п. 201.16 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

На виконання ст.201 ПКУ та п.2 Постанови КМУ № 117 від 21.02.2018 р. та з метою підтвердження реальності господарських операцій між ТOB «Компанія «ОСОБА_1» та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 21.10.2018 р. позивачем було направлено на адресу ДФС, пояснення та копії документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено.

За результатом розгляду пояснень та документів було прийнято оскаржуване рішення № 964799/39510790 від 24.10.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №40 від 31.10.2017.

В якості підстави для відмови у вказаному рішенні було зазначено про ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Вважаючи рішення комісії ГУ ДФС у Запорізькій області про відмову у реєстрації податкової накладної № 40 від 31.10.2017 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України (надалі - ПК України) є спеціальним з питань оподаткування, та встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містить пункт 201.16 статті 201 ПК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що по податковій накладній №40 від 31.10.2017 року контролюючим органом сформовано висновок про відповідність вказаної накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ №567.

На думку суду, контролюючим органом не повно з'ясовано обставини, які стосуються господарської операцій позивача у відповідності до накладної, яка подана на реєстрацію.

При цьому, не зазначено у квитанціях про реєстрацію ПН/РК конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрацій податкових накладних/розрахунків коригування.

Тобто, фіскальним органом у квитанціях про реєстрацію ПН/РК зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ №567.

Натомість, пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу МФУ №567 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) містить у собі визначення двох різних критеріїв. Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1)обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

З огляду на наведене вище, фіскальний орган був зобов'язаний у Квитанціях про реєстрацію ПН/РК чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу МФУ №567.

Таким чином, визначення фіскальним органом у квитанціях про реєстрацію ПН/РК конкретного критерію ризику прямо впливало на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких містився у Наказі МФУ №567 (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) - "Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі - Вичерпний перелік документів).

Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу МФУ №567 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави вважати, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Судом також встановлено те, що згідно квитанцій про реєстрацію ПН/РК по податкової накладної №40 від 31.10.2017 року, фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому, у Квитанції про реєстрацію ПН/РК від фіскальним органом, в порушення пп.201.16.1 п. 201.16 ст.201 ПК України не вказано, ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику відповідно до пункту 6 Критеріїв, який містив визначення двох різних критеріїв, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких був встановлений Наказом МФУ №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містив два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.п.201.16.2 п.201.16 ст. 201 ПК України позивачем було направлено на адресу ГУ ДФС у Запорізькій області повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності, здійснення операцій по відмовленій податковій накладній та пояснення.

Щодо оскаржуваного рішення за №964799/39510790 від 24.10.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 31.10.2017, суд зазначає, що вказане рішення також не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття, а лише містить загальну інформацію про ненадання платником податку копій документів. Проте, які саме документи не надано відповідачем не зазначено. Крім цього, в рішенні також зазначається про ненадання (первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано, підкреслити). Однак у випадку позивача в даній графі рішення "не підкреслено", тобто не зазначено, які конкретно документи необхідно надати.

Водночас, дослідженням матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій відправлено відповідачу наступні документи: видаткова накладна № 35689 від 10.10.2017, Бухгалтерська довідка на 21.09.2018, видаткова накладна № 29 від 31.10.2017 на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», видаткова накладна № 8546 від 18.07.16, Видаткова накладна № 1610-1 від 16.10.2017, видаткова накладна № 107 від 19.10.2017, ТТН №1610-1 від 16.10.2017, договір № 17170 від про поставку обладнання на надання послуг від 20.03.2017 з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», специфікація №1, Додаткова угода №1, висновок експертизи № 14.-02.-18.-1573.17, висновок експертизи № 23.02.04.-0241.17, висновок експертизи № 14.-02.-18.-1767.17, висновок експертизі № 14.-02.-18.-1222.16, договір оренди № 1І22 від 01.07.2017 з ПАТ «Бердянськбуд», договір №0709/17 від 07.09.2017 суборенди нежитлового приміщення, договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 12.06.2017, договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 01.07.2017, дозвіл №282.16.23, дозвіл №349.17.23, дозвіл №508.17.23, дозвіл №521.16.23, Ліцензія ДАБІ №13Іл від 04.04.16, оборотно-сальдові відомість по рахунку 10 за 01.07.2018, оборотно-сальдові відомості по рахунку 12 за 01.07.2018, оборотно-сальдові відомості по рахунку 112 від 01.07.2018, пояснення, сертифікати відповідності.

Таким чином, надання позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій повідомлень про надання пояснень та копій документів та надання вказаних документів безпосередньо до суду спростовує доводи відповідача в правомірності прийнятих рішень.

Як зазначалось вище, реєстрацію податкових накладних відповідачем зупинено у відповідності до вимог Наказу №567.

21.02.2018 року Постановою Кабінету Міністрів України №117 затверджено інший порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка набрала чинності 22.03.2018 року (далі - Постанова №117), відповідно до якої власне і прийнято спірне рішення.

Пунктом 2 Постанови № 117 встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 р. зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 р. № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 р. не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Відповідно до п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктом 21 Порядку №117 визначено підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. А саме, такими підставами є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що подання будь-яких документів до фіскального органу є правом, а не обов'язком платника податків. При цьому, поданню будь-яких документів має передувати чіткий і аргументований висновок цього органу, який би дав змогу зрозуміти платнику, що від нього вимагається, а не формальне визначення критерію п.6, де обумовлюється перелік документів.

На думку суду, факт зупинення і відмови в реєстрації податкових накладних не спростовує, ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідач не мав правових підстав для відмови в реєстрації податкової накладної №40 від 31.10.2017 року, відтак суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення № 964799/39510790 від 24.10.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 31.10.2017 року в ЄРПН прийняті не у спосіб визначений законом, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про реєстрацію податкової накладної, слід зазначити, що відповідно до підпункту 201.16.4. пункту 201.16 статті 201 ПК України податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) визначає Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Так, відповідно до пункту 19 та пункту 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (із змінами; далі - Порядок № 1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Відтак, оскільки рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №964799/39510790 від 24.10.2018 підлягає скасуванню, то відповідно з урахуванням положень підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201, пункту 201.10 статті 201 ПК України, пункту 19, пункту 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 року № 1246, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 31.10.2017.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач 1, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати спірне рішення комісії ГУ Державної фіскальної служби в Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за №964799/39510790 від 24.10.2018 та зобовязання Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію податкової накладної №40 від 31.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським обєднанням ПАРТНЕР в особі керуючого партнера ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги від 23.05.2018 №8 (копія знаходиться в матеріалах справи).

За умовами п. 4.1 цього договору, розмір оплати вартості послуг з надання правової допомоги за цим договором, виначається Авдвокатом та здійнюється клієнтом на підставі додаткової угоди.

Згідно п.4.2 договору за результатми надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість.

З урахуванням додаткової угоди № 9 від 13.11.2018, акту надання правової допомоги №28 від 30.11.2018, винагорода (гонорар) за надання адвокатьскої допомоги по даному Договору складає 4200,00 грн. Згідно опису робіт (надання послуг) винагорода (гонорар) складається з:

- ознайомлення з матеріалами та правовий аналіз рішень органів ДФС 870,00 грн. (за 1 год.);

- ознайомлення з документами бухгалтерського обліку підприємства з господарської операції - 830 грн. (за 1 год.);

- надання усної консультації та розяснень з питань податкового законодавства 300 грн.;

- складання позовної заяви 2000 грн.;

-складання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження 100 грн.;

- подання позовної заяви до адміністративного суду 100 грн.

З матеріалів справи встановлено, що адвокатське обєднання ПАРТНЕР в особі керуючого партнера ОСОБА_2 виставило позивачу рахунок № 33 від 13.11.2018 в сумі 4200 грн.

Вказані послуги були оплачені позивачем платіжним дорученням №142 від 14.11.2018. Завірені копії вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.

Зважаючи на викладені обставини вимога щодо відшкодування понесених витрат також пілягає задоволенню

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 250, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.166, ) №964799/39510790 від 24.10.2018 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №40 від 31.10.2017.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 40 від 31.10.2017 з часу первинного подання, а саме 14.11.2017 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДЕЙТА ЕКСПРЕС" (72111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шевченка, буд. 13 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України 04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) судовий збір у сумі 1762, 00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДЕЙТА ЕКСПРЕС" (72111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шевченка, буд. 13 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізький області (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДЕЙТА ЕКСПРЕС" (72111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шевченка, буд. 13 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2019.

Суддя А.В. Сіпака