Справа № 0640/3500/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3500/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М. С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Зозулі К.Т.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснено розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації які позивач отримував під час проходження військової служби. Також вказав, що вважає дії відповідача стосовно відмови у проведенні нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні протиправними та просив здійснити даний перерахунок.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з наявності права позивача на включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби та індексації до складу грошового забезпечення.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив також про те, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. При цьому вказав, що вимоги позивача щодо включення до одноразової грошової допомоги при звільненні індексації є необґрунтованими, оскільки зазначена виплата не має постійного характеру.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом пропущено місячний строк для звернення до суду. Також зазначив, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом не додано заяву про поновлення строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності вх.№ 6079/19.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Збройних силах України на посаді оперативного чергового відділення оперативних чергових штабу ОСОБА_3 зонального відділу Військової служби правопорядку.

16 вересня 2017 року позивача звільнено з військової служби у Збройних Силах України, на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 вересня 2017 року № 418 та виключено із списків особового складу відділу з 20 жовтня 2017 року, що підтверджується наказом начальника ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 20 жовтня 2017 року № 216.

Під час проходження військової служби ОСОБА_4 отримував у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію, проте ОСОБА_3 зональний відділ військової служби правопорядку розрахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася позивачу відповідно до Постанови № 889, та індексації.

21 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які позивач отримував під час проходження військової служби та виплатити позивачу своєчасно не виплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які позивач отримував під час проходження військової служби.

Однак, відповідачем не було здійснено нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Колегією суддів встановлено, що 16 вересня 2017 року позивача звільнено з військової служби у Збройних Силах України.

При звільненні відповідачем здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні позивача та її виплату позивачу.

21 червня 2018 року позивач звернувся до начальника ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку із заявою про здійснення нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням щомісячної грошової винагороди та індексації (а.с. 10).

ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку від 11 липня 2018 року позивача повідомлено, що його заяву від 21 червня 2018 року розглянуто та вказано розмір нарахованого місячного грошового забезпечення відповідно до займаної посади, яку він обіймав перед звільненням та виключенням із списків особового складу відділу (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку відповіді ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення про здійснення нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та її виплату чи рішення про відмову у здійсненні такого розрахунку та у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, з врахуванням даних, зазначених у листі від 11 липня 2018, відповідачем не приймалось.

Отже, заява позивача від 21 червня 2018 року не була розглянута по суті, оскільки відповідачем не прийнято жодного рішення за результатами її розгляду.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, які він отримував під час проходження військової служби та її виплату є передчасними.

При цьому колегія суддів зауважує, що адміністративний суд не може підміняти інші органи державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до виключної компетенції таких органів.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач оскаржує дії відповідача щодо не проведення нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Разом з тим, судом не надано оцінки щодо наявності повноважень у відповідача здійснювати новий розрахунок і чи передбачені такі дії законодавством.

З урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та мотивів, викладених позивачем у заявах по суті справи, колегія суддів робить висновок, що оскаржуються дії відповідача пов'язані із заявою позивача від 21 червня 2018 року про новий розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, у даних правовідносинах, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до частини 2 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у справі, вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву від 21 червня 2018 року.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій субєкта владних повноважень протиправними.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку щодо неналежного розгляду заяви позивача від 21 червня 2018 року є протиправними.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 зонального відділу військової служби правопорядку щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_4 від 21 червня 2018 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 зональний відділ військової служби правопорядку повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 21 червня 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6