Справа № 1740/2143/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 квітня 2019 року № 857/4604/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.
за участю секретаря судового засідання Гром І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс»про понесення позивачем судових витрат за наслідками вирішення апеляційної скарги Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення певнихдій,-
09.08.2018 року позивач - Приватне підприємство-фірма «Торгбуд-Сервіс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №727377/32785198 від 25.05.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №308, складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 29.06.2017; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» від 29 червня 2017 року №308.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року задоволено повністю адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №727377/32785198 від 25.05.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №308 складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 29.06.2017. Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну складену Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» від 29 червня 2017 року №308. Стягнено на користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3010,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 рокуу справі №1740/2143/18 за позовом Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної службиУкраїнипро визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення певнихдій - без змін.

28.03.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» надійшла заява про ухвалення додаткого судового рішення у справі, яким присудити на користь позивача судові витрати у справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.3 ст.252 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність ухвалення додаткового судового рішення.

В силу частин 1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, основними умовами для прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві та подання відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.

Положеннями частин першої, другої та третьої статті 134 КАС передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині четвертій вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частин шостої та сьомої у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті (щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, наданими послугами, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціною позову та ін.) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що до заяви про ухвалення додаткової постанови, на виконання вимог ст.134 КАС України, позивачем долучено копію додаткової угоди №2 від 24.10.2018 року до договору від 02.05.2018р., копію додаткової угоди №3 від 28.12.2018 року до договору від 02.05.2018р., копію платіжного доручення від 25.03.2019 року № 11973, копію виписки по рахунку від 25.03.2019 року, копію акту прийому-передачі наданих послугвід 22.03.2019 року№22/03-1, копію рахунку від 22.03.2019 року №22/03-1, які підтверджують те, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, якімають розумний розмір.

Виходячи із приписів частин 6 і 7 статті 134 КАС України та відсутності будь-яких застережень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу зі сторони відповідача суд апеляційної інстанції вважає, що такі належним чином підтверджені, співмірні із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому підлягають відшкодуванню у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів - суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, з наданих на підтвердження оплати за виконану роботу доказів, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області та Державної фіскальної служби України на користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.139, 229, 243, 252, 308, 311, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» про понесення позивачем судових витрат у справі №1740/2143/18 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області в користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» () 1000 (одну тисячу) гривень понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України в користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» () 1000 (одну тисячу) гривень понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 10.04.2019.