Справа № 805/3873/17-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2019 року

Київ

справа №805/3873/17-а

адміністративне провадження №К/9901/52414/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Василенко Л.А., Гайдара А.В. від 03.05.2018 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач/Управління), в якому просило: - скасувати наказ Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.06.2017 №608 про проведення документальної планової перевірки ТОВ «МАРГАЗ» та наказ від 26.07.2017 №791 про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МАРГАЗ»; - визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДФС у Донецькій області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МАРГАЗ» в період з 30.06.2017 по 27.07.2017 на підставі наказів Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.06.2017 №608, від 26.07.2017 №791.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв всупереч приписам пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, оскільки ним не було дотримано 10-денний строк щодо повідомлення ТОВ «МАРГАЗ» про проведення перевірки, у зв'язку із чим вона могла бути призначена не на II, а лише на III квартал 2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2018 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ від 20.06.2017 №608, яким призначено документальну планову виїзну перевірку Товариства з 30.06.2017, а також наказ від 26.07.2017, яким продовжено строки проведення вказаної перевірки, суперечать вимогам пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, оскільки Управлінням порушено 10-денний строк для попередження платника податків про проведення перевірки, а також не дотримано плану-графіка перевірок на ІІ квартал 2017 року, у зв'язку із чим вони є незаконними та підлягають скасуванню, отже й дії посадових осіб Головного управління ДФС у Донецькій області по проведенню перевірки на підставі вказаних наказів є протиправними.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2018 скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції керувався тим, що оскільки після прийняття оскаржуваних наказів контролюючим органом проведено перевірку, то правові наслідки цих наказів є вичерпаними й їх скасування та визнання протиправним дій щодо проведення перевірки не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, адже права останнього порушують лише наслідки проведення такої перевірки.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Товариство вказує на помилковість висновків суду апеляційної інстанції, оскільки оскаржувані накази про призначення перевірки та про її продовження за своєю природою є рішеннями суб'єкта владних повноважень, які впливають на права, інтереси та обов'язки позивача, а позивач не мав змоги реалізувати своє право на недопуск до проведення перевірки у зв'язку із тим, що про факт невідповідності плану-графіку перевірок на II квартал 2017 року вимогам податкового законодавства дізнався лише під час судового розгляду справи.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.06.2017 відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.пп. 77.1, 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення планових документальних перевірок платників податків на ІІ квартал 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято наказ №608 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» тривалістю 20 робочих днів, починаючи з 30.06.2017.

Також 20.06.2017 складено повідомлення №109/10/05-99-14-15/34440221 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МАРГАЗ» з 30.06.2017, яке разом з наказом про проведення документальної планової виїзної перевірки направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення 20.06.2017 та отримано останнім 22.06.2017.

26.07.2017 Управлінням прийнято наказ №791 «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МАРГАЗ» на 10 робочих днів з 28.07.2017, який вручено головному бухгалтеру Товариства 27.07.2017.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 27.08.2017 №484/05-99-14-15/34440221.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із абзацами першим, другим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Абзацом першим пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Конструкція вказаної правової норми передбачає два способи повідомлення особи про проведення перевірки - вручення під розписку копії наказу та письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення таких документів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Таким чином, платник податків має право бути повідомлений належним чином про дату та час проведення перевірки до початку проведення такої.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Натомість платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 30.11.2018 (справа №804/1297/16).

Оскільки відповідачем фактично реалізовано його компетенцію на проведення планової виїзної перевірки та оформлення її результатів, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що оскаржувані накази Управління щодо призначення перевірки та її продовження не є такими, що порушують права позивача.

Враховуючи зазначене, мотиви касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

За правилами частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття даної постанови) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного не дають підстав для висновку, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ» залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №805/3873/17-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду