Справа № 166/619/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3736/19

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіксальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Волинської митниці Державної фіксальної служби України на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2019 року (суддя Лозицький С.О., смт. Ратне),

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ратнівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Волинська митниця ДФС) про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0975/20500/17 винесену 12.04.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0975/20500/17 винесену 12 квітня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень за ч. 3 ст. 470 МК України. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Із цим рішенням не погодилася Волинська митниця ДФС та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що до закінчення строку транзитного перевезення позивач не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, та жодних документів про зміну митного режиму не надавав. Також зазначає, що позивач на розгляд справи про порушення митних правил, що відбувся 12.04.2017 не з'явився, жодних клопотань щодо перенесення розгляду справи не надіслав. Вважає, що митницею вчинено всіх можливих дій для з'ясування фактів та обставин, що мали значення при визначенні міри відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23.03.2017 державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №0975/20500/17 відносно позивача за ознаками правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно вказаного протоколу в результаті проведення перевірки інформації ПІК АСМО та ЄАІС ДФС «Інспектор» «облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» було встановлено, що 26.01.2017 о 23 год. 24 хв. ОСОБА_1 в режимі «транзит» ввіз по зеленому коридору на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Чехія), VIN код НОМЕР_2, термін вивезення якого з митної території України закінчився 05.02.2017, чим перевищено встановлений ст. 95 КК України граничний строк транзитних перевезень.

Від підпису протоколу та одержання його копії ОСОБА_1 відмовився.

Постановою у справі про порушення митних правил №0975/20500/17 від 12.04.2017 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 8500 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова митного органу протиправною.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Згідно із ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вимогами ч. 2 ст. 526 Митного кодексу України про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Отже, зазначеною нормою встановлено порядок повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до матеріалів справи від підпису протоколу та одержання його копії ОСОБА_1 відмовився, зазначений факт підтверджено підписами двох понятих та сторонами на оспорюється (а.с. 99).

Відтак, митний орган повинен був повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про порушення митних правил поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, де у рішенні від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» зазначається, що справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того відповідно до принципу рекомендацій № R (91) 1 Комітету - Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, окрім сформульованих у резолюції (77) 31 принципів справедливо адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватись такими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів зібраних у справі проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Отже, особі, яка притягається до відповідальності має бути обов'язково повідомлено про підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про день і місце такого розгляду, роз'яснено відповідні права та обов'язки.

Проте, відповідач не повідомив позивача про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у встановленому порядку, чим порушив його право на захист.

Крім того, згідно матеріалів справи, а саме, даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску 26.01.2017 о 23 год. 24 хв. громадянин України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз по зеленому коридору на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Чехія), VIN код НОМЕР_2 (а.с. 105).

Відповідно до вимог п. 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним для митного оформлення митному органу надано не було, копії таких відсутні в матеріалах справи. При цьому в протоколі про порушення митних правил та у постанові відсутні посилання на такі.

Також не зазначено про існування таких документів і в інших матеріалах митного органу, зокрема, у витягах з баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС України.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем не наведено належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль, оскільки інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання ОСОБА_1 права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вина позивача у вчиненні інкримінованого йому діяння не доведена, а тому постанова про притягнення до відповідальності є протиправною.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки зазначені твердження апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 272, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіксальної служби України залишити без задоволення, а рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2019 року у справі № 166/619/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик