Справа № 640/21137/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 640/21137/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зуб Г.А., м. Харків, повний текст складено 12.03.19 року по справі № 640/21137/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просив суд: скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1752/80700/18 від 08.11.2018 року винесену Харківською митницею ДФС про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 469 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 469, ст. 489 МК України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що ввіз автомобіль «RENAULT LAGUNA» в митному режимі "транзит" для власних потреб з метою подальшого розмитнення та не мав наміру передавати автомобіль будь-кому з метою керування, відчуження та інше. Бажав усуненя недоліків, які виникли при роботі автомобілю тому і поставив зазначений автомобіль в гаражний бокс на території гаражного кооперативу, розташованого на сел. Жуковського м. Харків на ремонт. Таким чином вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України відсутній.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 07.05.2017 року позивачем було ввезено на митну територію України через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС легковий автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, реєстр. номер НОМЕР_2 з метою транзиту та терміном вивезення до 17.05.2017 року включно (або до 12.05.2017 року у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів). 20.07.2018 року до Харківської митниці ДФС надійшла заява позивача щодо неможливості вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України у визначений строк у зв'язку із викраденням вказаного автомобілю. Відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил за ч.2 ст. 469 МК України.

27.06.2018 року позивач звернувся із заявою до Київського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про кримінальне правопорушення, в якій зазначив, що вказаний автомобіль позивач передав на ремонт гр. ОСОБА_2, після чого останній припинив відповідати на дзвінки. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.07.2018 року зобов'язано начальника СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області організувати розгляд за заявою ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 214 КПК України. Висновком затвердженим Київським ВП ГУНП в Харківській області Коцар О.М. від 27.08.2018 року, перевірку за вказаним фактом було припинено, оскільки документів, які б підтверджували факт передачі автомобіля для ремонтних робіт не має.

За вказаним фактом було винесено постанову в справі про порушення митних правил №1752/80700/18 від 08.11.2018 року за ч.2 ст. 469 МК України, визнано позивача винним у порушенні митних правил за ч.2 ст. 469 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 грн. 00 коп..

Непогодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без задоволення, виходив з того, що незакінчення митного оформлення автомобіля, використання автомобіля поміщеного в митний режим "транзит", передбачає пересування транспортного засобу без будь-якого використання окрім з метою переміщення під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 4 МК України митний режим - це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до п. 58 ч. 1 ст. 4 МК України транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Види митних режимів визначені статтею 70 МК України, одним з яких зокрема є такий митний режим, як транзит.

Статтею 90 МК України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що перемішуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 року № 1118 транзит - переміщення ТЗ під митним контролем з одного пункту пропуску через державний кордон України (при ввезенні на митну територію України) в інший пункт пропуску через державний кордон України (при вивезенні за межі митної території України) у незмінному стані, крім природних втрат, у строк, визначений митним органом відправлення, і без використання з іншою мстою, ніж була заявлена цьому митному органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзит завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно ч.1 ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Відповідно до ч.2 ст. 321 МК України у разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 321 МК України у разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль закінчується після закінчення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем - протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до п. 23 ст. 4 МК України виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.

Пунктом 29 ст. 4 МК України передбачено, що митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

З огляду на вищевказане, процедура завершення (припинення) митного режиму транзит передбачає здійснення всіх необхідних митних формальностей з метою додержання вимог митного законодавства.

Згідно пункту 6 Розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року №657, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981 (далі Порядок) рішення про припинення митного режиму приймає керівник митного органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки.

При цьому, рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII Порядку якщо факт аварії або дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Частиною 3 статті 325 МК України встановлено, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом встановлено, що транспортний засіб «RENAULT LAGUNA», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, реєстр. номер НОМЕР_2 на момент передачі його іншій особі ОСОБА_4 був товаром, митне оформлення якого не закінчено.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.01.2019 року по справі № 643/11021/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 МК України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в діях позивача наявне порушення митних правил, передбачене ч.2 ст. 469 МК України, а саме розпорядження товаром, митне оформлення якого не закінчено без дозволу органу доходів і зборів.

Колегія суддів вважає помилковим посилання скаржника на рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року у справі №1-рп/2015 на підтвердження відсутності в даному випадку адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 469 МК України, з наступних підстав.

Конституційний Суд України у рішенні від 31.03.2015 у справі №1-рп/2015 зазначив, що користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у ч. 2 ст. 469 МК України.

Судовим розглядом встановлено, що автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, реєстр. номер НОМЕР_2 ввезений на митну територію України з метою «транзиту», а не в режимі «тимчасове ввезення», а тому вищевказаний висновок Конституційного Суду не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Колегія суддів приймає до уваги те, що позивача вже було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України за недотримання умов митного режиму «транзит», та накладено стягнення у вигляді штрафу, який позивачем було сплачено 04.09.2018 року.

Також до суду надано копію звернення позивача до Київського ВП ГУНП в Харківській області від 16.10.2018 року про розгляд його заяви від 27.06.2018 року, однак відповіді надано не було. В судовому засіданні суду першої інстанції позивач пояснив, що він не цікавився рухом кримінального провадження або його відсутністю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не звертався до митниці із заявою щодо факту несправності вказаного автомобіля, а відразу, з його слів, віддав його ОСОБА_2 За зверненням позивача до органів поліції зроблено висновок від 27.08.2018 року про відсутність будь-яких об'єктивних даних, які б вказували на ознаки складу кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені дії позивача свідчать про спробу позивача уникнути від адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 469 ч.2 МК України.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Харківською митницею ДФС складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 МК України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для її скасування.

Таким чином, враховуючи незакінчення митного оформлення автомобіля, використання автомобіля поміщеного в митний режим "транзит", який передбачає пересування транспортного засобу без будь-якого використання окрім з метою переміщення під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року по справі 640/21137/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 року по справі № 640/21137/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 10.04.2019 року