Справа № 520/9557/18     
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/9557/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чабан О.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування припису № 374/18 від 05.07.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просив:

- скасувати постанову № 457/18 від 19.07.2018 року, винесену Управлінням ДАБК Одеської міської ради та закрити провадження по адміністративній справі;

- скасувати припис № 374/18 від 05.07.2018 року, виданий Управлінням ДАБК Одеської міської ради.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2018 року матеріали даної справи за вказаним позовом передано до Одеського апеляційного адміністративного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2018 року справу № 520/9557/18 передано на розгляд Одеському окружному адміністративному суду за підсудністю.

31.08.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 07.09.2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Однак, станом на 02.09.2018 року у суду були відсутні відомості про вручення позивачу копії ухвали про відкриття провадження. Відтак, ухвалою суду від 02.10.2018 року суд вирішив проводити розгляд справи № 520/9557/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст.262 КАС України.

23.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов.

26.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

14.11.2018 року від позивача надійшло клопотання, в якому він повідомив суд, що 13.11.2018 року за результатами розгляду адміністративної справи № 522/13590/18 Приморським районним судом м. Одеси задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року.

Разом з тим, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність витребування у позивача вказаного рішення районного суду, оскільки предметом розгляду адміністративної справи є в тому числі скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року, винесеної Управлінням ДАБК Одеської міської ради та закриття провадження по адміністративній справі.

Враховуючи зазначене ухвалою суду від 06 грудня 2018 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

18.03.2019 року (вхід. № 9646/ 19) від представника відповідача надійшла заява про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року, у зв'язку з прийняттям П'ятим апеляційним адміністративним судом 26 лютого 2019 року постанови по справі № 522/13590/18, якою апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за №457/18 від 19.07.2018 року відмовлено.

У підготовче засідання 18.03.2019 року прибув позивач та представник відповідача.

Представник відповідача заяву про залишення без розгляду позову, в частині позовних вимог про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року підтримав у повному обсязі. Позивач не заперечував проти задоволення вказаної заяви та залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року.

Враховуючи зазначене ухвалою суду від 18 березня 2019 року клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року та припису № 374/18 від 05.07.2018 року, в частині позовних вимог про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року було задоволено, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови № 457/18 від 19.07.2018 року залишено без розгляду.

У судове засідання 01.04.2019 року прибув позивач, позовні вимоги про скасування припису № 374/18 від 05.07.2018 року підтримав у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті розташованому за адресою АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено, що позивачем виконані будівельні роботи з реконструкції домоволодіння шляхом влаштування прибудови. За результатами позапланової перевірки, проведеної Управлінням за адресою: АДРЕСА_1, відносно позивача було складено акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення відповідно до частини 5 статті 96 КУпАП та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт або приведення самочинно реконструйованого об'єкту у відповідність до правовстановлюючих документів у термін до 05.09.2018 року.

Позивач зазначає, що не виконував будівельних робіт, а лише відремонтував дах навісу, який був побудований до набуття ним права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим припис № 374/18 від 05.07.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, у судове засідання 01.04.2019 року прибув представник відповідача, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заяв по суті спору, свідчення свідків і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Частиною 1 статті 41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року (далі - Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті розташованому за адресою АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено, що позивачем виконані будівельні роботи з реконструкції домоволодіння шляхом влаштування прибудови. За результатами позапланової перевірки, проведеної Управлінням за адресою: АДРЕСА_1, відносно позивача було складено акт перевірки № 000828 (а.с. 6-25), протокол про адміністративне правопорушення відповідно до частини 5 статті 96 КУпАП (а.с. 39-42) та видано припис від 05.07.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт або приведення самочинно реконструйованого об'єкту у відповідність до правовстановлюючих документів у термін до 05.09.2018 року (а.с. 35-38).

В подальшому, на підставі акту перевірки та протоколу, 19.07.2018 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради прийнято постанову № 457/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. (а.с. 26-29).

Згідно зі ст.1 Закон України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно ст. 96 ч. 5 КУпАП, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, справа №522/13590/18, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за №457/18 від 19.07.2018 року, винесену заступником начальника Управління-начальником інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 10200 гривень, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не виконував будівельних робіт, а лише відремонтував дах навісу, який був побудований до набуття ним права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову № 457/18 по справі про адміністративне правопорушення від 19.07.2018 року, накладену Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1.

26 лютого 2019 року Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за №457/18 від 19.07.2018 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 19 березня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року.

Відтак, суд зазначає, що в межах розгляду справи №522/13590/18 повністю встановлено обставини по суті спору, надана їх відповідна правова оцінка, та, зокрема, встановлено, що будівельні роботи, з реконструкції домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 шляхом влаштування прибудови, виконувались позивачем без отримання дозволу на виконання таких робіт, хоча потребували документів, що дають право на їх виконання.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІI (зі змінами та доповненнями) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року встановлено, що будівельні роботи, з реконструкції домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 шляхом влаштування прибудови, виконувались позивачем без отримання дозволу на виконання таких робіт, хоча потребували документів, що дають право на їх виконання, оскаржуваний припис № 374/18 від 05.07.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт або приведення самочинно реконструйованого об'єкту у відповідність до правовстановлюючих документів у термін до 05.09.2018 року правомірним і обґрунтованим.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що оскаржуваний припис відповідачем прийнято правомірно, обґрунтовано та в межах своїх повноважень, відтак у суду відсутні підстави для його скасування. Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування припису № 374/18 від 05.07.2018 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення підписане суддею 11.04.2019 року

Суддя Корой С.М.

.