Справа № 160/1130/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Справа № 160/1130/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кальника В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог ТОВ «Комфі Трейд», вказано, що в ході проведення перевірки митних оформлень ТОВ «Комфі Трейд» товару «льодогенератори побутові» встановлено, що ТОВ «Комфі Трейд» самостійно класифіковано такі товару за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_2. Відповідачем також було зазначено, що класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно з вимогами УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року №584-VIІ "Про Митний тариф України", та із врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів і груп, текстового опису товарних позицій, та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації. Згідно УКТЗЕД до товарної позиції 8414 включаються холодильники, морозильники та інше холодильне та морозильне обладнання, електричне або інших типів; теплові насоси, крім установок для кондиціонування повітря товарної позиції 8415. Відповідно до примітки 1(f) групи 84 УКТЗЕД до цієї групи не включаються електромеханічні побутові машини товарної позиції 8509. Відповідно до положень примітки 3 групи 85 УКТЗЕД до товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті: (а) натирачі підлоги, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, різної маси; (b) інші апарати максимальною масою до 20 кг. Крім того, вказує відповідач, відповідно до пояснень товарної позиції 8509 згідно УКТЗЕД термін «побутові апарати» у цій товарній позиції означає пристрої, зазвичай застосовувані в побуті. Таким чином, з урахуванням наведених технічних та споживчих характеристик товару «льодогенератор ICE MAKER ICVI1201 IMC 1200B», зокрема, його потужності, габаритних розмірів та ваги, що є меншою за 20 кілограмів, відповідач встановив за наслідками перевірки, що даний товар має розглядатися в товарній позиції 8509 згідно УКТЗЕД.
Позивач скористався своїм правом та подав заяву по суті справи - відповідь на відзив відповідача, в якому підтримав позовні вимоги, заперечував проти відзиву відповідача та підкреслив, що відповідач не навів правових обґрунтувань зміни коду УКТЗЕД, зокрема, не вказав, чому саме вага товару має переважне значення для визначення коду УКТЗЕД, та на яких правових нормах це ґрунтується. Також зазначив, що відповідачем всупереч правилам 1 та 3 Основних правил інтерпретації класифікації товарів УКТЗЕД застосовано більш загальний опис товару (8509) замість конкретного (8418), як це визначено у вказаних правилах.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
- ч.1 ст.69, ч.4 ст.280, ст.295 МК України від 13.03.2013 року№4495-VI, правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України від 19.09.2013 року №584-VII «Про Митний тариф України, в результаті чого за митними деклараціями від 04.09.2017 № UA110150/2017/217305 (товар № 27), від 30.10.2017 № UA110150/2017/223057 (товар № 13), від 27.12.2017 № UA110150/2017/229423 (товар № 12), від 17.01.2018 №UA110150/2018/201096 (товар № 20), від 05.03.2018 № UA110150/2018/205328 (товар № 25), від 16.04.2018 №UA125230/2018/751998 (товар № 25), від 04.06.2018 № UA125230/2018/752933 (товар № 20) та від 12.06.2018 №UA125230/2018/753074 (товар № 14) занижено податкові зобовязання по сплаті ввізного мита на загальну суму 17 269,85 грн.;
- п.190.1 ст.190 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VII, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 04.09.2017 № UA110150/2017/217305 (товар № 27), від 30.10.2017 № UA110150/2017/223057 (товар № 13), від 27.12.2017 № UA110150/2017/229423 (товар № 12), від 17.01.2018 №UA110150/2018/201096 (товар № 20), від 05.03.2018 № UA110150/2018/205328 (товар № 25), від 16.04.2018 №UA125230/2018/751998 (товар № 25), від 04.06.2018 № UA125230/2018/752933 (товар № 20) та від 12.06.2018 №UA125230/2018/753074 (товар № 14) на загальну суму 3453,97 грн.
В ході адміністративної процедури оскарження висновків вказаного акту перевірки, відповідач у своїй відповіді на заперечення позивача (вих. 5786/10/04-36-14-15-20 від 21.01.2019 року) виключив з акту перевірки митні декларації, які були включені відповідачем повторно та відповідно до розділу IV.
Таким чином, документальною невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення ТОВ «Комфі Трейд»:
- ч.1 ст.69, ч.4 ст.280, ст.295 МК України від 13.03.2013 року№4495-VI, правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України від 19.09.2013 року №584-VII «Про Митний тариф України, в результаті чого за митними деклараціями від 17.01.2018 №UA110150/2018/201096 (товар № 20), від 16.04.2018 №UA125230/2018/751998 (товар № 25), від 04.06.2018 № UA125230/2018/752933 (товар № 20) та від 12.06.2018 №UA125230/2018/753074 (товар № 14) занижено податкові зобовязання по сплаті ввізного мита на загальну суму 14 415,48 грн.;
- п.190.1 ст.190 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VII, в результаті чого занижено податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 17.01.2018 №UA110150/2018/201096 (товар № 20), від 16.04.2018 №UA125230/2018/751998 (товар № 25), від 04.06.2018 № UA125230/2018/752933 (товар № 20) та від 12.06.2018 №UA125230/2018/753074 (товар № 14) на загальну суму 2 883,10 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Так, підставою для висновків відповідача про порушення позивачем норм ч.1 ст.69, ч.4 ст.280, ст.295 МКУ та п.190.1. ст.190 розділу V ПК України, стало твердження податкового органу про невірну класифікацію позивачем товару «льодогенератор», ввезеного за митними деклараціями від 17.01.2018 №UA110150/2018/201096 (товар № 20), від 16.04.2018 №UA125230/2018/751998 (товар № 25), від 04.06.2018 № UA125230/2018/752933 (товар № 20) та від 12.06.2018 №UA125230/2018/753074 (товар № 14).
Даний товар - льодогенератори ICE MAKER ICM1201 IMC1200B, виробник Zhongsham Donlim Weili Electrical Appliance Co. Ltd, торгівельна марка Gorenje був придбаний позивачем на підставі Контракту №GOR-UKR 010/11 на поставку товарів від 31.03.2011р., укладеного Позивачем з Компанією «GORENJE, d.d.» (Веленіє, Словенія), за інвойсами від 12.01.2018р., 12.04.2018р., 29.05.2018р., 06.06.2018р. на умовах FCA, Веленіє та ввезені на територію України.
Під час митного оформлення даних товарів в митному режимі імпорту позивачем у митних деклараціях був визначений код даного товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності НОМЕР_2 (ставка ввізного мита 0%).
За наслідками проведення документальної невиїзної перевірки відповідачем був змінений код товару на 8509 80 00 00 (ставка ввізного мита - 10%) та відповідно донарахована сума ввізного мита та податку на додану вартість.
Щодо визначення відповідачем коду товару за УКТ ЗЕД суд зазначає, що відповідно до ст.67 МКУ українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Згідно з положеннями ст.69 МКУ товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Отже, суд вважає, що під час визначення коду спірного товару, жодних порушень правил класифікації з боку позивача не відбувалось, оскільки процес класифікації здійснювався відповідно до вимог УКТ ЗЕД.
Так, основними правилами інтерпретації класифікації товарів УКТ ЗЕД, які наведені в Митному тарифі України, встановлено, що класифікація товарів в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності повинна здійснюватися за певними правилами. З метою забезпечення виконання Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 р. № 584-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», голова Державної Фіскальної служби України наказом № 401 від 09.06.2015 р. затвердив Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - Пояснення).
За Правилом 1 ОПІ: назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого, відповідно до таких положень.
У відповідності з Поясненнями III до Правила 1 ОПІ, друга частина цього Правила говорить про те, що класифікацію слід проводити:
а) відповідно до назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп;
б) якщо в цих назвах чи Примітках не застережене інше, то відповідно до положень Правил 2, 3, 4 і 5, де це прийнятно.
Поясненням IV до Правила 1 ОПІ встановлено, що в положенні III б) вираз "якщо в цих назвах чи Примітках не застережене інше" цілком недвозначно означає, що тексти назв товарних позицій і Примітки до розділів чи груп є пріоритетними, тобто враховуються в першу чергу для класифікації товару.
Тобто класифікація товару за УКТЗЕД має здійснюватися перш за все, виходячи з назв товарних позицій та Приміток до них.
За Правилом 3 ОПІ у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.
В Поясненнях до Правила 3 вказано: «І. Це Правило передбачає три методи класифікації товарів, які, на перший погляд, можуть бути віднесені до двох чи більше товарних позицій, або згідно з умовами Правила 2 б), або за будь-якої іншої причини. Ці методи застосовуються в тій послідовності, в якій вони наведені в цьому Правилі.
Отже, черговість застосування методів класифікації така: а) точний опис товару; б) розпізнавальна ознака; в) товарна позиція, що йде останньою в порядку зростання кодів.
Перший метод класифікації наводиться в Правилі 3 а), відповідно до якого товарній позиції, що забезпечує найбільш конкретний опис товарів, надається перевага перед товарною позицією, що дає більш загальний опис.
Суд зазначає, що недоцільно встановлювати жорсткі правила, відповідно до яких можна визначити, чи дає одна товарна позиція більш конкретний опис товару, ніж інша, але в цілому слід зазначити, що:
а) товар більш конкретно характеризується за його назвою, ніж за назвою групи товарів;
б) якщо товари відповідають опису, що більш чітко ідентифікує їх, то цей опис є конкретнішим ніж той, за яким ідентифікація менш повна».
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідачем під час обрання між двох товарних позицій, класифікація товару за УКТЗЕД мала здійснюватися, виходячи з назви товару у товарній позиції, що дає більш точний опис товару, а це, товарна позиція - 8418 - Холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів. Товарна ж позиція, визначена відповідачем - 8509 Машини електромеханічні побутові з умонтованим електродвигуном, містить більш загальний (неконкретний) опис товару.
Враховуючи зазначені Правила та Пояснення, позивачем в позові зазначено, що товар - льодогенератор найбільш повно відповідає товарній позиції « 8418 - Холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів; теплові насоси, крім установок для кондиціонування повітря товарної позиції 8415».
Проте відповідачем вказані правила під час складання акту були не враховані. Замість цього на стор.8 акту перевірки податковим органом було зазначено, що «з урахуванням наведених технічних та споживчих характеристик товару «льодогенератор ICE MAKER ІСМ1201 ІМС1200В», зокрема, його потужності, габаритних розмірів та ваги, що є меншою за 20 кілограмів перевіркою встановлено, що даний товар має розглядатись у товарній позиції 8509 згідно УКТЗЕД».
Тобто всупереч Правилу 1 та Правилу 3 ОПІ відповідачем в основу класифікації покладені окремі технічні характеристики товару, що є, на думку суду, порушенням цих Правил.
Крім того, суд зазначає, що детальний аналіз ОПІ та Пояснення до них, що стосуються Приміток до Групи 84 та Групи 85 також дозволяє дійти висновку про безпідставність позиції відповідача з приводу зміни коду товару.
Так, в Поясненнях (І) до товарної позиції 8418 вказано, що ця товарна позиція включає: «Холодильники та холодильні установки цієї товарної позиції є переважно машинами або складаннями агрегатів, здатними в режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (біля 0°С і нижче) на активному охолоджувальному елементі за допомогою абсорбції прихованої теплоти випарювання скраплених газів (наприклад, аміак, галогеновані вуглеводні), летких рідин або у випадку деяких суднових холодильників - води».
Як слідує з опису товару, який міститься на сайті ТМ Gorenje та був використаний відповідачем під час перевірки, льодогенератор - товар, що призначений для виробництва льоду (шматочків льоду) за допомогою холодагента R600a, що і є активним охолоджувальним елементом, тобто є машиною, здатною в режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (нижче 0 X.) на активному охолоджувальному елементі.
В Примітках (3) до Пояснень до товарної групи 85 вказано, що «До товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті: натирачі підлоги, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, різної маси; інші апарати максимальною масою до 20 кг.».
З ОПІ не слідує, що вага товару є визначальної ознакою для його віднесення до товарної групи 85 і, що всі побутові товари вагою 20 кг і менше включаються саме до цієї товарної позиції.
Більш того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не враховано, що в розділі «А» Загальних положень Пояснень до групи 85 прямо вказано, що до цієї групи включаються всі електричні машини та устаткування, крім: (а) машин та устаткування групи 84, що класифікуються там, навіть якщо вони електричні (див. Загальні положення до групи 84)».
Таким чином, наведені в акті перевірки твердження відповідача не базуються на нормах ОПІ, УКТЗЕД, Поясненнях. Відтак, відповідач під час класифікації товару дійшов до невірного висновку про віднесення товару до товарної позиції 8905.
Разом із цим, в акті перевірки, як на підставу для зміну коду товару, відповідач посилається на обов'язкову тарифну інформацію (ВТІ) митної адміністрації Німеччини від 23.06.2014 №ОЕ9160/14-1 та від 14.03.2012 №ОЕ1575/12-1. Проте, жодних заперечень щодо правильності заявленого митного коду товару відповідачем заявлено не було.
Позивач в позові зазначав, що спірний товар був ввезений позивачем з Словенії - країни, що є членом Європейського Союзу, як і Німеччина. Згідно наданих їх партнером митних декларацій ЕХА, які оформлювались на кожну партію спірних товарів під час їх експорту, код товару за УКТ ЗЕД визначений саме 84186900.
Разом із цим, код льодогенераторів згідно УНТ ЗЕД 8418 69 00 90 визначений в Постанові КМУ від 16 березня 2017 p. №231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій». Тобто такий код товару використовується державними органами на державному рівні.
Приписами п.190.1. ст.190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Через відсутність підстав для зміни коду УКТЗЕД відсутні підстави для нарахування мита, відтак база оподаткування ПДВ визначається за договірною (контрактною) вартістю.
Відтак, висновки відповідача про порушення позивачем ч.1 ст.69, ч.4 cт.280, ст.295 МКУ та п.190.1. ст.190 розділу V ПК України є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 245 493 від 31.01.2019 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1921 грн. підлягає поверненню.
З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 9, 14, 77, 90, 94, 139, 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник