Справа № 162/171/19
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/171/19
Провадження № 2-а/162/13/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням судді Глинянчука В.Д., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Позов ОСОБА_1 надійшов до суду 04 березня 2019 року.

Ухвалою від 11 березня 2019 року у справі відкрито провадження. Судовий розгляд справи призначено на 21 березня 2019 року з повідомленням сторін.

21 березня 2019 року розгляд справи відкладено на 09 квітня 2019 року.

Справу по суті розглянуто 09 квітня 2019 року без участі сторін.

На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -- КАС) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 вважає незаконною постанову відповідача Федоровича А.О. від 26 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за здійснення під час керування транспортним засобом зупинки та стоянки в зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

ОСОБА_1 вказує, що в зазначені в оскаржуваній постанові час та місці здійснив вимушену зупинку транспортного засобу з увімкненою аварійною світловою сигналізацією в зоні дії дорожнього знака 3.34, оскільки виявив поломку свого автомобіля.

ОСОБА_1 настоює, що за викладених в оскаржуваній постанові обставин він під час вимушеної зупинки дотримався вимог ПДР, а викладені у постанові обставини вчинення ним правопорушення не відповідають дійсності, доказів скоєння ним проступку відповідачем не надано.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке не містить його вини та без жодного доказу, є протиправним, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення -- закриттю.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач інспектор поліції Федорович А.О. будь-яких заяв по суті справи, клопотань суду не подавав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до постанови інспектора Федоровича А.О. від 26 лютого 2019 року серії ДПО18 № 397501 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення 26 лютого 2019 року о 11 годині в місті Камінь-Каширський по вулиці Шевченка під час керування автомобілем «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1, зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги пункту 8.4 ПДР. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина перша статті 122 КУпАП зокрема передбачає відповідальність за порушення вимог зупинки.

Згідно з розділом 33 ПДР в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктом 1.10 ПДР надане визначення терміну «зупинка» - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Вимушеною зупинкою, згідно пункту 1.10 розділу 1 "Загальні положення" ПДР вважається, припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Правила поведінки водія у разі вимушеної зупинки на дорозі регламентовано пунктом 15.14 ПДР, у відповідності до якого у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 ПДР, тобто, разом із увімкненням аварійної світлової сигналізації встановити також знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 метрів до транспортного засобу в населених пунктах і 40 метрів поза ними у випадку вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 метрів.

6. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частини 4 статті 159 КАС, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву, у встановлені Законом строки, на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

6.1. Питання наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, за здійснення під час керування транспортним засобом зупинки та стоянки в зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена».

Позивач покликається на те, що він здійснив вимушену зупинку автомобіля, в якому під час руху виникла поломка, при його зупинці ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та після усунення несправності - продовжив рух, тобто покинув місце, де зупинку заборонено.

Суд констатує процесуальну пасивність відповідача, оскільки на пропозицію суду відповідач відзив на позов не подав, правомірності своїх дій у передбаченому КАС порядку належними доказами не довів.

З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність скасування постанови відповідача від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

7. Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати.

Керуючись статтями 242-246, 286 КАС, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича серії ДПО18 № 397501 від 26 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.Д. Глинянчук