Справа № 0440/6809/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Справа № 0440/6809/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсій по заробітній платі з урахуванням довідки № 18.01-03/П-33 від 18.04.2017р., виданої Трудовим сектором Адміністрації міста Горлівка;
- зобовязання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 21.07.1965р.н., ІПН НОМЕР_1 з урахуванням довідки про заробітну плату №18.01-03/П-33 від 18.04.2017р., виданої Трудовим сектором Адміністрації міста Горлівка з 13 травня 2017 року.
Ухвалою суду від 08.10.2018р. справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши що довідка №18.01-03/П-33 від 18.04.2017 року про заробітну плату виданої ОАО «Никитовський трубний комбінат» Трудового сектору Адміністрації міста Горлівка не взята до розрахунку у зв'язку з тим, що установа якою видано та засвідчено довідку знаходиться на тимчасово неконтрольованій території України, бланки та печатки якою засвідчена і має юридичної сили.
13.05.2017р. позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі та надав всі необхідні документи.
Листом від 27.07.2017р. №2898/05-33 відповідач повідомив про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №1 у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу, а також відомостей про проведення атестації робочих місць.
Позивач оскаржив рішення відповідача до суду.
Постановою Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська від 30.11.2017р. у справі № 199/7242/17, яка залишена в силі постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018р., дії Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі визнати неправомірними та відповідача зобов'язано призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за списком №1 відповідно до п. «а»ст.13 Закону України «про пенсійне забезпечення», починаючи з 13 травня 2017 року. На виконання рішення суду позивачу призначена пенсія з 13.05.2017р. у розмірі 1966,95 грн.
При цьому, із наданого відповідачем розрахунку від 21.06.2018р., під час розрахунку пенсії врахована заробітна плата лише починаючи з 01.07.2000р. Позивач не погодився з обчисленим розміром пенсії та 26.07.2018р. звернувся з заявою до відповідача щодо неврахування наданих позивачем довідок про заробітну плату за пільговий період з січня 1987 року по грудень 1991 року.
Вважаючи неправомірними дії відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст.46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 р. №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 1 ст.9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з вимогами ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Абзацом другим ч. 4 ст. 40 Закону № 1058-IV визначено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього перерахунку пенсії.
Відповідно до вимог ч.1 ст.44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. № 22-1 (далі - Порядок). Відповідно до вимог Порядку, заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку).
Отже, обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого входить м.Горлівка.
Відповідно до вимог п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства», міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.
Таким чином, оскільки установа у м.Горлівка, яка видала довідку, не переміщена з тимчасово неконтрольованої території в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, то вказана довідка про заробітну плату №18.01-03/П-33 від 18.04.2017р. за період з січня 1990р. по грудень 1992 р., видана у м.Горлівка, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, не може бути врахована при призначенні пенсії позивачу, оскільки її видано незаконним і неповноважним органом.
Це означає, що за таких обставин вказана довідка не може бути визнана судом належним доказом у справі для підтвердження розміру заробітної плати позивача.
Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідач, діяв правомірно, не врахувавши при призначенні пенсії за віком позивачу архівної довідки про заробітну плату №18.01-03/П-33 від 18.04.2017р. за період з січня 1990р. по грудень 1992 р., видану у м.Горлівка, тобто діяв відповідно до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши нормативно-правові акти, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсії та належність документів для перерахунку, і дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.2 КАС України.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відмовляючи у неврахуванню при призначенні пенсії за віком позивачу заробітної плати архівної довідки про заробітну плату №18.01-03/П-33 від 18.04.2017р., виданої у м.Горлівка, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведене свідчить, що дії відповідача були правомірними. Право позивача на перерахунок пенсії цими діями не порушено.
Окрім того, суд звертає увагу, що трудовий стаж підтверджується записами в трудовій книжці, згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов'язковою умовою визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб'єкта владних повноважень, тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Відповідно до положень ст.139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова