Справа № 1.380.2019.001417
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001417
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Мричко Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, -
встановив :
Ухвалою судді від 29.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
При обґрунтуванні позовних вимог Позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з Позивача виконавчого збору, вважає таку протиправною. Вказує, що на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, роботи з експлуатації породного перекидача горизонту 508 м. та проведення відкатки у виробках горизонту 508 м. не проводились, оскільки згідно з наказом ВП «Шахта «Степова» ДП «Львівугілля» від 16.10.2018 № 225-в такі були зупинені. Наголошує на тому, що Відповідач не вчиняв жодних дій по виконанню судового рішення, а відтак постанова про відкриття виконавчого провадження № 58610327 від 14.03.2019 в частині стягнення виконавчого збору є протиправною.
Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 40-43), згідно з яким просив у задоволенні позову ВП «Шахта «Степова» ДП «Львівугілля» відмовити повністю. Зазначив, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Одночасно просив розгляд справи проводити у відсутності представника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив.
Зясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
10.01.2019 Львівським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 1340/5762/18, згідно з яким застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», а саме: заборонено роботи з експлуатації породного перекидача горизонту 508 м. та проведення відкатки у виробках горизонту 508 м. до усунення зазначених у позовній заяві порушень (арк. справи 12-17).
21.02.2019 на виконання вказаного вище рішення, Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 1340/5762/18 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», а саме: заборонено роботи з експлуатації породного перекидача горизонту 508 м. та проведення відкатки у виробках горизонту 508 м. до усунення зазначених у позовній заяві порушень (арк. справи 37).
14.03.2019 державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58610327 (арк. справи 34). Згідно з вказаною постановою відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 21.02.2019 № 1340/5762/18 виданого Львівським окружним адміністративним судом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», а саме: заборонити роботи з експлуатації породного перекидача горизонту 508 м. та проведення відкатки у виробках горизонту 508 м. до усунення зазначених у позовній заяві порушень.
Позивач не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 58610327 від 14.03.2019 в частині стягнення виконавчого збору, звернувся до суду за захистом свого права.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частиною 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Аналіз наведених вище норм, дає суду підстави вважати, що державний виконавець зазначаючи у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, діяв у відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Додатково суд звертає увагу Позивача на наступне. В матеріалах виконавчого провадження № 58610327 наявна постанова про стягнення виконавчого збору від 14.03.2019 ВП № 58610327. Тому, належним способом захисту прав Позивача є оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 14.03.2019 ВП № 58610327.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, - відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мричко Н.І.