Справа № 653/794/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/794/19
Провадження № 2-а/653/40/19
РІШЕННЯ

іменем України

26 березня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу БДРУПП у Херсонській області Сапуна Олександра Петровича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділу БДРУПП у Херсонській області Сапуна О.П. про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 388743, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020,00 грн. за порушення п. 1.5 ПДР, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 3.1.11 ДСТУ 3587-97 р. Вказує, що позивач працює на посаді інженеру відділу якості, технічного контролю та нових технологій служби автомобільних доріг у Херсонській області та відповідно до посадової інструкції здійснює контроль за роботами по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг, забезпечує нагляд за технічним станом доріг та дорожніх споруд, тому для його компетенції не входить прийняття рішень по ремонту та триманню автомобільних доріг. З огляду на це, вважає, що позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення. Крім того при винесенні постанови позивач заперечував проти цього та відмовився від підпису, але відповідач не склав протокол всупереч вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, а також не роз'яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП. У зв'язку із цим, вважає, що постанова винесена з грубим порушенням вимог права, за відсутності складу правопорушення та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачем не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 388743 від 12 лютого 2019 року, складену інспектором відділу БДРУПП у Херсонській області Сапуном О.П. - ОСОБА_1, будучі відповідальною особою за утримання а/д Р 47 Херсон - Нова Каховка - Генічеськ від 158 км до 191 км, не вжив відповідних заходів з ліквідації ямковості, колійності та руйнування кромки проїзної частини дороги, чим допустив порушення п. 1.5 ПДР України, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 3.1.11 ДСТУ 3587-97 р., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. На ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення - штраф 1020 грн.

Пунктом 1.5 ПДР передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього. Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред'явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації. Автомобільні дороги загального користування, які у зв'язку з розширенням меж територій міст стають частиною їх вулично-дорожньої мережі, можуть передаватися безоплатно в комунальну власність за рішенням Кабінету Міністрів України.

Стаття 10 Закону визначає, що органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Організаційно-розпорядчі обов'язки це обов'язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, ділянкою роботи, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, центральні органи виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, керівники структурних підрозділів. Адміністративно-господарські обов'язки це обов'язки з управління або розпорядження державним, колективним чи приватним майном. Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за недодержання лише тих правил, забезпечення виконання яких належить до їх службових обов'язків. З наведеного вбачається, що положення Закону в імперативному порядку, чітко та однозначно визначають відповідальних осіб за утримання автомобільних доріг та не містить певних виключень чи застережень у цьому питанні.

Разом з тим, зі змісту посадової інструкції позивача вбачається, що він, як інженер І категорії відділу якості, технічного нагляду та нових технологій Служби автомобільних доріг у Херсонській області не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки до його обов'язків входить контроль за роботами по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг, забезпечення постійного нагляду за технічним станом доріг та дорожніх споруд.

Суду не надано доказів, які б підтверджували повноваження позивача відносно зазначеної в постанові автомобільної дороги.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Разом з тим, відповідачем, на якого законом покладено обов'язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов'язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Пункт 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачає, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про: пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Суду не наданий відповідний акт обстеження, що унеможливлює перевірити обставини справи та докази в порушення позивачем ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Щодо посилання позивача на обов'язок відповідача скласти протокол, суд зазначає, що п. 4 Розділу І вищевказаної Інструкція передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано до суду жодних доказів, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу БДРУПП у Херсонській області Сапуна Олександра Петровича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії НК № 388743 від 12 лютого 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова