Справа № 160/1750/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2019 року Справа № 160/1750/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суду складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача Борисенка А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
21 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень щодо позовних вимог (а.с.174-180), просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2661 від 11.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУ НП», яким було прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі службі в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головною управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 167 о/с від 18.06.2018 року, яким на підставі наказу № 2661 від 11.06.2018 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, старшого слідчого слідчого відділення Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, було звільнено зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого слідчого відділення Довгинцівського ВП Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по дату прийняття судом відповідного рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Оскаржувані накази № 2661 від 11.06.2018 року та № 167 о/с віл 18.06.2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого слідчого відділення Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 є безпідставними та протиправними, оскільки вони винесені з грубим порушенням законодавства та без наявності законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Позивач зазначив, що доказом вчинення особою корупційного правопорушення може бути лише обвинувальний вирок суду або постанова у справі про вчинення адміністративного правопорушення, які набрали законної сили. Втім, наявна лише ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпра про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сам факт повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, не є беззаперечною підставою для звільнення зі служби. Позивач вважає, що оскільки на час його звільнення відсутній вирок суду, який би набрав законної сили, накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2661 від 11.06.2018 року та № 167 о/с віл 18.06.2018 року підлягають скасуванню, як незаконні. Також, службове розслідування проведено з процедурними порушеннями. Висновки розслідування є необґрунтованими.
27 березня 2019 р. позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що не може погодитись з твердженням відповідача тому, що йому нічого не відомо про наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 12 о/с від 15.01.2018 року про звільнення а пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Позивач вважає, якщо це твердження вірне, то до 27.04.2018 року, коли відбулось затримання працівниками слідчого відділу УСБУ в Дніпропетровській області у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, позивач вже три місяці як був безробітним. Твердження про порушення вимог ст. 122 КАС України, тобто пропуску місячного строку на звернення з позовом до суду, не витримує жодної критики. Сам відповідач не може стверджувати, що позивачу було достовірно відомо про звільнення, лише робить припущення, що він повинен був здогадатися про своє звільнення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 р. № 1 о/с ОСОБА_1, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, призначено на посаду слідчого Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з присвоєнням спеціального звання капітан поліції (а.с. 31).
Наказом Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.12.2016 року № 352 о/с капітана поліції ОСОБА_1 призначено старшим слідчим слідчого відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.32).
27 квітня 2018 року капітану поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке виразилось в одержанні ним, як службовою особою, що займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення ним в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої йому влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 29 квітня 2018 року, залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року, підозрюваному ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528000 гривень.
Термін службового розслідування продовжувався (а.с.48).
Згідно з рапортом начальника УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, про що складений акт (а.с.81).
Згідно з рапортом заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, про що складений акт (а.с.82).
30 травня 2018 року ГУНП в Дніпропетровській області складено акт про відмову надати пояснення (а.с.83).
11 червня 2018 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №2661 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Довгинцівського ВП Криворізького ВР ГУНП».
18 червня 2018 року з метою реалізації наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 11.06.2018 року №2661 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Довгинцівського ВП Криворізького ВР ГУНП» Головним управлінням національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ № 167о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Листами від 18.06.2018 р. за вих.48/7-499, від 10.07.2018 р. за вих.48/7-1471 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлено позивача про необхідність прибуття до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для ознайомлення з документами про звільнення, проведення розрахунку та отримання трудової книжки (а.с.34, 36).
Згідно з описом вкладення рекомендованого поштового відправлення листи від 18.06.2018 р. за вих.48/7-499 та від 10.07.2018 р. за вих.48/7-1471 направлені позивачу на адресу місця проживання.
25 січня 2019 року позивач звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області щодо допуску його до виконання службових обов'язків.
Листом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.02.2019 р. за вих.48/8-5из позивача повідомлено, що «звернення ОСОБА_1 перебуває на розгляді в ВКЗ ГУНП в Дніпропетровській області (вх.№П-494 р від 28.01.2019). Згідно з інформацією, наданої СКЗ Криворізького ВП, старшого слідчого слідчого відділення Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_1 звільнений з Національної поліції України за п.6 ч.І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 18 червня 2018 року на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 18.06.2018 №167 о/с.
З метою отримання копії наказу про звільнення старшого слідчого СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 необхідно звернутися із відповідним запитом безпосередньо до ГУНП в Дніпропетровській області» (а.с.11).
Не погодившись зі звільненням та прийнятими наказами, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правомірність та обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».
Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний:
- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
За приписами пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Отже, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно з частинами 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту.
Так, згідно зі ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.
Згідно з абз. 4 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Пунктом 2.1 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядовим і начальницьким складом службової дисципліни, зокрема, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно розділу VІ цієї Інструкції встановлено, що особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право, зокрема, отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо обєктивності та повноти проведення службового розслідування; відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сімї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржити рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником розділ VІІІ Інструкції № 230.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, надані суду у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2661 від 11.06.2018 року та № 167 о/с від 18.06.2018 року прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 11.06.2018 року, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 11.06.2018 року.

Згідно вказаного висновку, під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Так, відповідно до Висновку під час проведення працівниками військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України, Дніпропетровського управління ДВБ НП України та УСБУ у Дніпропетровській області негласних слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження № 0000034 від 09.03.2018, задокументовано протиправну діяльність ОСОБА_1, який вимагав у ОСОБА_6 неправомірну вигоду в іноземній валюті у сумі 10 000 доларів США за не притягнення його відповідальності, шляхом винесення постанови про закрито провадження № 0001801 від 27.10.2017. Посередником у передачі грошових коштів слідчий Пасічний І.О. визначив свою довірену особу - адвоката Дубовиченка О.С.

27.04.2018 року під час проведення працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України та УСБУ в Дніпропетровській області заходів застосуванням негласних слідчих (розшукових) дій у рамках провадження № 0000034 від 09.03.2018, ОСОБА_4 зустрівся із адвокатом Дубовиченком О.С. та підконтрольно передав поліцейського неправомірну вигоду в іноземній валюті у сумі 10 000 дол.США, які останній вимагав раніше за не притягнення його д відповідальності. Після завершення зустрічі працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, військової прокуратури та УСБУ в Дніпропетровській області було затримано адвоката Дубовиченка О.С. У ході проведення слідчих дій грошові кошти, передані ОСОБА_4 у якості неправомірної вигоди для поліцейського ОСОБА_1 у визначеному законом порядку були вилучені у Дубовиченка О.С. Тієї ж доби, працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, військової прокуратури та УСБУ в Дніпропетровській області було затримано капітана поліції ОСОБА_1

27 квітня 2018 року капітану поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке виразилось в одержанні ним, як службовою особою, що займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення ним в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої йому влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

23 травня 2018 року начальнику ГУНП в Дніпропетровській області надійшло подання від 08.05.2018 р. військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України про виявлення злочину, пов'язаного з корупцією.

За наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем службової дисципліни, недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1 статті 40 КПК України, підпункту 6 пункту 3 Розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2, 5, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у невжитті заходів щодо повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин під проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001801 від 27.10.2017, недотриманні принципів діяльності поліцейського, вчиненні дій несумісних з вимогами, які пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та свідчать про його необ'єктивність та упередженість при виконанні службових обов'язків.

Таким чином, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Доводи, викладені у позовній заяві, стосовно того, що підставою для звільнення зі служби в поліції є вчинення позивачем злочину, що, в свою чергу, є протиправним, оскільки на час звільнення позивача відсутній вирок суду, який набрав законної сили, суд не вважає обґрунтованими, оскільки, як підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

При цьому, факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій щодо невжиття заходів щодо повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин під проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001801 від 27.10.2017, щодо недотримання принципів діяльності поліцейського, щодо вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та свідчать про його необ'єктивність та упередженість при виконанні службових обов'язків, встановлені службовим розслідуванням.

Пояснень в ході службового розслідування позивачем не надано, про що складено акт від 30.05.2018 р. про відмову надати пояснення (а.с.83).

Обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними і доводи викладені у позовній заяві не спростовують цього.

Суд зазначає, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України особа рядового і начальницького складу повинна дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги, статутів і наказів начальників, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Згідно з Розділом II Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, які затверджені наказом МВС України від 28.04.2016 №236, до основних принципів етики працівників МВС належать, зокрема, недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил передбачено, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, та є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим.

Окремо суд наголошує на тому, що в даному випадку особою було вчинене діяння несумісне з посадою позивача та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки останнім було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі № 821/4900/14.

Посилання позивача на той факт, що звільнення відбулось до набрання вироком законної сили, ніяким чином не може ототожнюватися з відсутністю в його діях порушення дисципліни, отже звільнення позивача зі служби в поліції саме за порушення дисципліни було здійснено правомірно.

Таким чином, суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Тяжкість застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому дисциплінарному проступку

Під час проведення службового розслідування ГУНП в Дніпропетровській області достовірно встановлено факт підтвердження відомостей, які стали підставою для його призначення.

Встановлення цих обставин відповідає умовам викладеним в пункті 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та в пункті 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на зазначене, наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2661 від 11.06.2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі службі в поліції; та наказ Головною управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 167 о/с від 18.06.2018 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 квітня 2019 року.

Суддя О.С. Рябчук