Справа № 240/4874/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м.Житомир справа № 240/4874/18

категорія 9.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця Матвійчука Олександра Васильовича до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2018 №,

встановив:

Фізична особа-підприємець Матвійчук Олександр Васильович (далі - ФОП Матвійчук О.В., позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.09.2018 № .

В обґрунтування позовних вимог ФОП Матвійчук О.В. зазначив, що спірне рішення податкового органу є неправомірними, оскільки ґрунтується на помилкових висновках акту фактичної перевірки від 28.08.2018 №0212/06/08/РРО/, яким встановлено порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995.

Позивач вказує, що зафіксоване в акті порушення, яке полягало в проведенні розрахункових операцій без застосування РРО при продажі товарів під час перевірки на суму 67,00 грн та зафіксована сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків (із врахуванням вартості реалізованих під час перевірки товарів) в розмірі 10582,00 грн є єдиними порушеннями, що виявленні за місцем проведення перевірки господарського об'єкту - магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1". Натомість, решта описаних в акті порушень щодо реалізації продукції за готівкові кошти за період з 21.03.2018 по 29.06.2018 та з 02.07.2018 по 27.08.2018 в сумі 1395290,34 без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, не стосується господарського об'єкту, на якому проводилась перевірка, а стосується усього виробництва м'ясних продуктів.

Крім того, стосовного виявленого контролюючим органом порушення щодо реалізації продукції за готівкові кошти за період з 21.03.2018 по 29.06.2018 та з 02.07.2018 по 27.08.2018 в сумі 1395290,34 без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, позивач зазначив, що за вказаний період реалізація ним продукції у розумінні Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не здійснювалась. Таку позицію ФОП Матвійчук О.В. аргументував тим, що 19.02.2018 між ним та фізичними особами-підприємцями Венгловським В.С. та Кірчуном В.М. були укладені договори комісії №19-02/1 та №19-02/2, відповідно до яких комісіонери зобов'язувались за дорученням комітента (ФОП Матвійчук О.В.) в його інтересах і за рахунок останнього здійснити від свого імені правочини з продажу продукції виробництва комітента. При цьому комісіонери, виконуючи умови договорів комісії від 19.02.2018, дійсно передавали комітенту (ФОП Матвійчук О.В.) готівкові кошти, але правочини з продажу продукції з покупцями укладались комісіонерами, а не позивачем, тому і розрахункові операції здійснювались саме комісіонерами, а кошти від продажу продукції направлялися на банківські рахунки позивача в установах банків. З огляду на зазначене позивач вважає, що поняття "розрахункова операція" не може бути застосоване до відносин між комітентом та комісіонером при виконанні договорів комісії, оскільки кошти, отримані суб'єктом господарювання за договором комісії не є виручкою, а є засобом на виконання договорів комісії, тому підстави для віднесення таких коштів до складу виручки (готівкових коштів від реалізації продукції) ФОП Матвійчука О.В. - відсутні. Таким чином, позивач зазначає, що під час фактичної перевірки відповідачем не було встановлено, що позивач не здійснював реалізацію продукції власного виробництва самостійно, окрім як на господарському об'єкті - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1". Вся інша продукція передавалась позивачем по договору комісії, а реалізація здійснювалась іншими суб'єктами господарювання за винагороду. Відтак, позивач вважає, що застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 1395290,34 грн. є безпідставним.

Також позивач зазначив, що основним видом діяльності ФОП Матвійчука О.В. є виробництво м'ясних продуктів. Оскільки в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" ним здійснювалась торгівля продукцією власного виробництва, то відповідно до вимог п. 1 ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" він як виробник продукції має право здійснювати її реалізацію без застосування реєстратора розрахункових операцій.

З огляду на зазначене, ФОП Матвійчук О.В. вважає податкове повідомлення-рішення від 10.09.2018 № протиправним, а тому звернувся з даним позовом до суду про його скасування.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №240/4874/18 та призначено підготовче судове засідання у справі на 12 листопада 2018 року о 10:00.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Черняхович І.Е. у відпустці, підготовче судове засідання, що було призначене на 12 листопада 2018 року, було перенесено на 20 листопада 2018 року о 10:00.

20 листопада 2018 року Головним управління ДФС у Житомирській області до відділу документального забезпечення суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити ФОП Матвійчук О.В. у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю. В обґрунтування такої правової позиції відповідач зазначив, що під час фактичної перевірки ФОП Матвійчук О.В. контролюючим органом здійснено розрахункову операцію з придбання однієї упаковки перепелиних яєць за ціною 19,00 грн., виробником яких є ТОВ "Іріс-2008" та 1 кг ковбаси "Варена з молоком" за ціною 48,00 грн власного виробництва позивача. Однак, операція з реалізації вищевказаних товарів була здійснена ФОП Матвійчук О.В. шляхом складання товарних чеків без застосування реєстратора розрахункових операцій. Крім того, перевіряючими на підставі наданої ФОП Матвійчук О.В. книги обліку доходів та книги обліку доходів та витрат банківських виписок, встановлено порушення п.п. 1, 2 статті З ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265 від 06.07.1995 (далі - Закон № 265) а саме: не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій; не роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових документів за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 при торгівлі за готівкові кошти на суму 1395290,34 грн., про що було складено акт фактичної перевірки від 28.08.2018 №0212/06/08/РРО/. На підставі зазначеного акту Головним управління ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 10.09.2018, яким до ФОП Матвійчук О.В. застосовано штрафні санкції на загальну суму 1395290,54 грн., з розрахунку 100 % від вартості проданих з порушенням товарів.

З приводу доводів позивача про те, що основним видом його діяльності є виробництво м'ясних продуктів, а тому відповідно до п.1 ст. 9 Закону № 265 він має право не застосувати реєстратора розрахункових операцій при здійсненні в магазині торгівлі продукцією власного виробництва, відповідач у відзиві зазначив, що згідно статті 296.10 Податкового кодексу України реєстратори розрахункових операцій не застосовується платниками єдиного податку 1- групи, 2- групи, 3- групи (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1 000 000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1 000 000 гривень застосування РРО для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Так, під час попередньої перевірки позивач, яка відбулася 20.03.2018 контролюючим органом встановлено, що ФОП Матвійчук О.В., здійснюючи діяльність на 3 - групі спрощеної системи оподаткування, перевищив протягом 2017 календарного року дохід понад 1 000 000,00 гривень, а тому з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення (тобто з 01.01.2018) застосування РРО для позивача є обов'язковим. Крім того, стосовно аргументів позивача про те, що між ним та ФОП Венгловським В.С., ФОП Кірчуном В.М. були укладені договори комісії, відповідно до умов яких останні здійснювали від свого імені правочини з продажу продукції виробника - ФОП Матвійчук О.В, тому кошти отримані суб'єктом господарювання за договором комісії не є виручкою, а засобами на виконання договору комісії, відповідач вказав, що на підтвердження вище викладеного позивачем фактично не надано жодних доказів, які б могли бути враховані судом при прийнятті рішення і свідчити про фактичне отримання ФОП Матвійчук О.В коштів за договором комісії з продажу продукції власного виробництва (як засобами на виконання договору комісії). Більш того, на думку відповідача, позивачем окрім договорів комісії не надано актів приймання-передачі, звітів комісіонера, платіжних документів від реалізації продукції власного виробництва за період з 21.03.2018 року по 28.08.2018 року на загальну суму 1 395 290,34 грн. та не надано жодного доказу (виписки з банку та платіжні доручення) які свідчили, що кошти отримані суб'єктом господарювання саме за договором комісії оскільки, надійшли на поточний рахунок від комісіонера. Також ГУ ДФС у Житомирській області звертає увагу суду на те, що представниками ФОП Матвійчук О.В. під час проведення перевірки взагалі не було повідомлено перевіряючих про наявність будь яких договорів комісії.

З огляду на вищезазначене, відповідач вказав на відсутність підстав для задоволення позову ФОП Матвійчук О.В. (а.с.54-58 том 1 ).

20 листопада 2018 року представником позивача до суду було подано заяву про відкладення судового засідання по справі у зв'язку з отриманням 20.11.2018 від представника відповідача відзиву на позовну заяву та необхідністю у зв'язку з цим додаткового часу для ознайомлення з ним та підготовки відповіді на відзив (а.с.74 том 1).

Представник відповідача, у свою чергу, подав до суду заяву, в якій вказав про те, що не заперечує проти перенесення розгляду справи на іншу дату (а.с.75 том 1).

У зв'язку з надходженням вищезазначених заяв, підготовче судове засіданні по справі № 240/4874/18 було перенесено на 10 грудня 2018 року о 10:00.

28 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь ФОП Матвійчука О.В. на відзив на позовну заяву. Зі змісту відповіді на відзив судом встановлено, що позивач не оспорюються обставини, що під час фактичної перевірки контролюючим органом здійснено розрахункову операцію з придбання однієї упаковки перепелиних яєць за ціною 19,00 грн., виробником яких є ТОВ "Іріс-2008" та 1 кг ковбаси "Варена з молоком" за ціною 48,00 грн. власного виробництва позивача, однак, операція з реалізації вищевказаних товарів була здійснена шляхом складання товарних чеків, без застосування реєстратора розрахункових операцій. Разом з тим, позивач стверджував, що надані ним видаткові накладні, звіти комісонерів, а також виписки з рахунків у банках, є достатніми доказами, що отримані ним за період з 21.03.2018 року по 28.08.2018 року на загальну суму 1 395 290,34 грн. кошти є саме доходом від договорів комісії (а.с.78-82 том 1).

Протокольною ухвалою суду від 10 грудня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 10.12.2018, було закінчено підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. Наступне судове засідання було призначено на 20 грудня 2018 року о 11:00.

20 грудня 2018 року до суду з'явились представники сторін. Заслухавши позицію сторін щодо предмету спору, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 23 січня 2019 року о 10:00.

В судовому засіданні, що відбулося 23 січня 2019 року, було оголошено перерву до 18 лютого 2019 року о 10:00 для надання позивачу можливості подати до суду виписки з банківських рахунків.

В судовому засіданні, що відбулося 18 лютого 2019 року було досліджено наявні у матеріалах справи докази. В подальшому, було оголошено перерву до 18 березня 2019 року для надання сторонам по справі часу для підготовки до судових дебатів.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Черняхович І.Е. 18 березня 2019 року у відрядженні, судовий розгляд справи було перенесено на 28 березня 2019 року о 10:00.

28 березня 2019 року до суду з'явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.09.2018 №.

Представник відповідача, в свою чергу, проти заявлених позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Матвійчук Олександр Васильович є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є виробництво м'ясних продуктів, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16-18 том 1) та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №353031 (а.с.19 том 1).

На даний час ФОП Матвійчук Олександр Васильович перебуває на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Житомирській області та є платником єдиного податку 3 групи (а.с.21 том 1).

Відносини, що виникають у сфері адміністрування податків і зборів та компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України).

Відповідно до пп. 80.2.6. п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області 16 серпня 2018 року було видано наказ №1700 про проведення фактичної перевірки діяльності ФОП Матвійчука Олександра Васильовича з 21 серпня 2018 року тривалістю 10 діб, за період діяльності з 21.03.2018, за місцем фактичного провадження діяльності платника податків за адресою: АДРЕСА_2. Підставою для проведення фактичної перевірки було виявлення за результатами попередньої фактичної перевірки ФОП Матвійчука Олександра Васильовича порушення ним вимог статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.26 том 1).

Відповідно до зазначеного наказу від 16.07.2018 №1700 посадовими особами Головним управлінням ДФС у Житомирській області в період з 21 серпня 2018 року по 28 серпня 2018 року було проведено фактичну перевірку ФОП Матвійчука Олександра Васильовича на господарському об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Перевірка проводилася в присутності представника суб'єкта господарювання за довіреністю - ОСОБА_5 та особи, що фактично здійснювала розрахункові операції - продавця ОСОБА_6, що відповідає вимогам п. 80.7 ст. 80 ПК України.

Відповідно до п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Так, під час фактичної перевірки ФОП Матвійчука Олександра Васильовича посадовими особами контролюючого органу було здійснено контрольну розрахункову операцію з придбання однієї упаковки перепелиних яєць за ціною 19,00 грн., виробником яких є ТОВ «Іріс-2008», та 1 кілограма ковбаси «Варена з молоком» за ціною 48,00 грн., виробником якої є ФОП Матвійчук Олександр Васильович, загалом на суму 67,00 гривень.

За наслідками вищезазначеної контрольної розрахункової операції відповідачем було встановлено, що операція з реалізації вищевказаних товарів була здійснена ФОП Матвійчуком Олександром Васильовичем шляхом складання товарних чеків (а.с. 68-69 том 1), без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Крім того, під час перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області були складені описи готівки, яка знаходилась на місці проведення розрахунків на об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, з яких вбачається, що на момент перевірки 21.08.2018 сума наявної готівки, з урахуванням вартості реалізованих під час перевірки товарів, складала 6060,00 грн., а 28.08.2018 сума наявної готівки складала 4522,00 грн. Зазначені обставини були підтверджені продавцем ОСОБА_6 та зафіксовані в описах готівки, яка знаходилась на місці проведення розрахунків (а.с.70-71 том 1).

Також, в ході перевірки відповідно до інформації зазначеної в книзі обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) № 1 ФОП Матвійчука О.В. від 03.02.2012 №17-0/33-М/-43 (а.с.59-64 том 1) перевіряючими було встановлено, що за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 ФОП Матвійчуком О.В. здійснювалась реалізація продукції за готівкові кошти, продаж товарів, проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій за період з 21.03.2018 по 29.06.2018 в сумі 264771,18 грн. та за період з 07.07.2018 по 27.08.2018 в сумі 1125997,16 грн., всього в сумі 1390768,34 грн. Крім того, було встановлено отримання готівки за 28.08.2018 без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій за проданий товар в сумі 4522,00 грн.

Враховуючи зазначене, посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області загалом за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 було встановлено здійснення ФОП Матвійчуком О.В. реалізації продукції за готівкові кошти, продаж товарів, проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на суму 1395290,34 гривень.

За наслідками перевірки відповідачем складено акт №02/2/06/08/РРО/ від 28.08.2018, в якому зроблено висновок про порушення ФОП Матвійчуком О.В. вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.65 том 1).

Згідно з п. 86.5. ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Судом встановлено, що акт №02/2/06/08/РРО/ від 28.08.2018 був підписаний представником відповідача довіреністю - ОСОБА_5 та особою, що фактично здійснювала розрахункові операції - продавцем ОСОБА_6 без зауважень, а один примірник акту 28 серпня 2018 року був отриманий представником відповідача довіреністю - ОСОБА_5 (а.с.65 зворотній бік, том 1), що свідчить про дотримання контролюючим органом вимог оформлення результатів перевірки, визначених ст. 86 ПК України.

На підставі зазначеного акту, Головним управління ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 10.09.2018, яким до ФОП Матвійчук О.В. за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі застосовано штрафні санкції на загальну суму 1395290,54 грн., з розрахунку 100 % від вартості проданих з порушенням товарів (а.с.30 том 1).

Вищезазначене повідомлення - рішення № від 10.09.2018 стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг врегульовані Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР).

Відповідно до ст. 2 Закону № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Статтею 17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: зокрема у разі встановлення протягом календарного року в ході

перевірки факту: непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня, а за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Пунктами 1 статті 3 Закону №265/95-ВР визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що застосовувати реєстратори розрахункових операцій суб'єкти господарювання, що здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, а також операції з приймання готівки для її подальшого переказу.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Крім того, реєстратор розрахункових операцій має бути на кожному місці проведення розрахунків. Зазначене вбачається з ст. 2 Закону № 265/95-ВР, згідно з яким місцем проведення розрахунків є: місце, де здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) і зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти; місце отримання покупцем заздалегідь оплачених товарів (послуг) з використанням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Разом з тим, випадки коли суб'єкт господарювання при здійсненні розрахункових операцій може не застосовувати реєстратор розрахункових операцій, наведені в ст. 9 Закону № 265/95-ВР.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів , що підлягають гарантійному ремонту) підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, у разі проведення розрахунків у їх касах з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів і видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою в установленому порядку.

В контексті зазначеної норми вбачається, що для того, щоб суб'єкт господарювання мав право не використовувати реєстратори розрахункових операцій на підставі п. 1 ст. 9 Закону № 265/95-ВР , мають бути виконані такі умови:

1) суб'єкт господарювання здійснює торгівлю продукцією власного виробництва;

2) такий суб'єкт не продає технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту;

3) суб'єкт господарювання не є підприємством торгівлі або громадського харчування;

4) розрахунки здійснюються в касі підприємства з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів і видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою в установленому порядку.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності якого ФОП Матвійчук Олександр Васильович є виробництво м'ясних продуктів (а.с.16-18 том 1), а отже ФОП Матвійчук Олександр Васильович не належить до підприємств торгівлі або громадського харчування. Крім того, ФОП Матвійчуком Олександром Васильовичем не здійснювався продаж технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Водночас, продукцією власного виробництва є продукція, яку підприємство саме виробляє і реалізує в єдиному технологічному процесі з використанням власної або найманої робочої сили.

З матеріалів справи судом безспірно встановлено та підтверджено актом про результати перевірки №02/2/06/08/РРО/ від 28.08.2018, що під час фактичної перевірки ФОП Матвійчука Олександра Васильовича посадовими особами контролюючого органу було здійснено контрольну розрахункову операцію з придбання одного кілограма ковбаси «Варена з молоком» за ціною 48,00 грн., виробником якої є ФОП Матвійчук Олександр Васильович та однієї упаковки перепелиних яєць за ціною 19,00 грн., виробником яких є ТОВ «Іріс-2008» (а.с.65 том 1).

Із зазначеного суд робить висновок, що на господарському об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить ФОП Матвійчук О.В. здійснювалась реалізація не тільки продукції власного виробництва ФОП Матвійчук О.В., але й товарів, вироблених іншими виробниками, оскільки під час контрольної розрахункової операції посадовими особами відповідача було придбано одну упаковку перепелиних яєць, виробником яких є ТОВ «Іріс-2008».

Крім того, ще однією умовою, передбаченою п. 1 ст. 9 Законом №265/95-ВР, за наявності якої суб'єкт господарювання мав право не використовувати реєстратори розрахункових операцій є те, що розрахунки повинні здійснюватися тільки в касі підприємства з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів і видачею відповідних квитанцій.

Таким чином, у випадку якщо суб'єкт господарювання реалізує продукцію власного виробництва не через касу підприємства, то застосування реєстратора розрахункових операцій для нього є обов'язковим.

Натомість, продаж продукції здійснювався ФОП Матвійчук О.В. на господарському об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_2, а тому розрахунки за реалізований товар здійснюватися не в касі підприємства.

З вищезазначеного суд приходить до висновку, що дія п. 1 ст. 9 Закону № 265/95-ВР щодо незастосування застосування реєстратора розрахункових операцій не поширюється на ФОП Матвійчука О.В., оскільки на господарському об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» ним здійснювалась реалізація не тільки продукції власного виробництва, а розрахунки за реалізований товар здійснюватися не в касі підприємства.

З огляду на зазначене суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідно до вимог п. 1 ст.9 Закону №265/95-ВР він, як виробник продукції, має право здійснювати її реалізацію без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Крім того, відповідно до п. 6 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з п. 296.10 ст. 296 ПК України не застосовувати реєстратори розрахункових операцій мають право фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку ЄП: першої групи; другої - четвертої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень.

У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.

З матеріалів справи встановлено, що ФОП Матвійчук Олександр Васильович перебуває на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Житомирській області та є платником єдиного податку 3 групи (а.с.21 том 1).

Однак, як вбачається з відзиву на позовну заяву та не заперечується позивачем, що під час попередньої ФОП Матвійчука Олександра Васильовича, яка відбулася 20.03.2018 контролюючим органом встановлено, що ФОП Матвійчук О.В. здійснюючи діяльність на 3 - групі спрощеної системи оподаткування, перевищив протягом 2017 календарного року дохід понад 1 000 000,00 гривень.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дія п. 6 Закону №265/95-ВР не поширюється на позивача, оскільки з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення (тобто з 01.01.2018) він, у зв'язку з перевищенням доходу за 2017 рік понад 1 000 000,00 гривень, повинен застосувати реєстратор розрахункових операцій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було застосовано до ФОП Матвійчука Олександра Васильовича штраф у розмірі 10582,00 гривень, визначений як 100 % від виявленої під час перевірки (21.08.2018 та 28.08.2018) на місці проведення розрахунків на об'єкті магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» готівки, отриманої від реалізації товарів без проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій.

Натомість, з приводу застосування штрафних санкцій в розмірі 1384708,34 грн., що був визначений як 100 % від виконаних ФОП Матвійчуком О.В. та зазначених в книзі обліку доходів від 03.02.2012 №17-0/33-М/-43 (а.с.59-64 том 1) за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 1384708,34 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 19.02.2018 між ФОП Матвічуком О.В. та фізичними особами-підприємцями Венгловським В.С. та Кірчуном В.М. були укладені договори комісії №19-02/1 (а.с.22-23 том 1) та №19-02/2 (а.с.24-25 том 1).

Так, статтею 1011 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до п. 1.1 договорів комісії №19-02/1 (а.с.22-23 том 1) та №19-02/2 (а.с.24-25 том 1) в порядку та на умовах визначених цими договорами, комісіонери (ФОП Венгловський В.С. та ФОП Кірчун В.М) зобов'язуються за дорученням комітента (ФОП Матвічука О.В.) в його інтересах і за рахунок останнього здійснити від свого імені правочини з продажу продукції виробництва.

Згідно з пп. 2.1.1, 2.1.7 вищезазначених договорів комісіонери у відповідності до цих договорів зобов'язуються: самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупців на продукцію комітента, виконати всю переддоговірну роботу та укласти з покупцем договір поставки (надалі іменується "угода") у відповідності до вказівок комітента та на найбільш вигідних для нього умовах; а також вносити кошти від покупців за поставлену продукцію на поточний рахунок комітента у двадцятиденний строк.

Крім того, умова договорів було визначено, що комісіонери зобов'язуються надавати звіт комітенту щоквартально до останнього числа місяця поточною кварталу та передати останньому інформацію стосовно покупця , що витікають із угод.

Наявними у матеріалах справи видатковими накладними (а.с.86-245 том 1) підтверджується, що на виконання вимог договорів комісії №19-02/1 та №19-02/2 ФОП Матвічуком О.В. в період з 21.03.2018 по 23.08.2018 здійснювалась передача м'ясної продукції на комісію фізичними особами-підприємцями Венгловським В.С. та Кірчуном В.М.

На виконання умов договорів фізичними особами-підприємцями Венгловським В.С. та Кірчуном В.М. подавали позивачу звіти щодо виконання зазначених договорів, які долучені позивачем до матеріалів справи (а.с.246-247 том 1).

В свою чергу кошти від покупців за поставлену продукцію вносились довіреними особами ФОП Кірчуна В.М. - ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а також довіреною особою ФОМ Венгловського В.С - ОСОБА_9 на поточний рахунок ФОП Матвічука О.В., відкритий в АТ «Укрсиббанк».

Так, відповідно до довідки №289 від 22.11.2018, виданої відділенням №580 АТ «УкрСиббанк» за період з 21.03.2018 по 23.08.2018 ОСОБА_9 на рахунок ФОП Матвічука О.В. були внесені готівкові кошти в сумі 710277,00 грн. (а.с.279 том 1).

Відповідно до довідки №290 від 22.11.2018, виданої відділенням №580 АТ «УкрСиббанк» за період з 21.03.2018 по 23.08.2018 ОСОБА_10 на рахунок ФОП Матвічука О.В. були внесені готівкові кошти в сумі 335626,00 грн. (а.с.280 том 1).

Згідно з довідкою №291 від 22.11.2018, виданої відділенням №580 АТ «УкрСиббанк» за період з 21.03.2018 по 23.08.2018 ОСОБА_5 на рахунок ФОП Матвічука О.В. були внесені готівкові кошти в сумі 188726,00 грн. (а.с.281 том 1).

Крім того, довідкою ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 03.12.2018 №1250-ВТ19/62 підтверджується, що на рахунок ФОП Матвічука О.В. за період з 21.03.2018 по 23.08.2018 від ОСОБА_9 надходили кошти в сумі 264996,00 грн., від ОСОБА_5 надходили кошти в сумі 33563,00 грн., а від ОСОБА_10 надходили кошти в сумі 678117,00 грн.(а.с.124 том 2).

З наявних у матеріалах справи виписок по рахунку ФОП Матвічука О.В. в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» (а.с.128-137 том 2) та по рахунку ФОП Матвічука О.В. в АТ «УкрСиббанк» (а.с.140-164 том 2) вбачається, що призначенням платежу у коштах, що надходили від ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 є «торгова виручка через ОСОБА_9», «торгова виручка через ОСОБА_5» та «торгова виручка через ОСОБА_10».

Разом з тим, доданою до справи заявою ФОП Венгловського В.С, останній просив вважати, що надходження готівкових коштів на рахунки ФОП Матвічука О.В. в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та в АТ «УкрСиббанк» за період з 23.02.2018 по 11.09.2018 з призначенням платежу «торгова виручка через ОСОБА_9» є надходженням коштів згідно договору комісії №19-02/1 від 19.02.2018 (а.с.127 том 2). Також в матеріалах справи наявна заява аналогічного змісту подана ФОП Кірчун В.М. (а.с.126 том 2).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що зазначених в книзі обліку доходів від 03.02.2012 №17-0/33-М/-43 (а.с.59-64 том 1) за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 доходи на суму 1395290,34 грн. є надходженням на рахунок позивача готівкових коштів від реалізації м'ясної продукції на виконання договору комісії від 19.02.2018 № 19-02/1 та від 19.02.2018 №19-02/2.

В свою чергу, як вже було зазначено судом, що відповідно до п. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР застосовувати реєстратори розрахункових операцій зобов'язані суб'єкти господарювання, що здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, а також операції з приймання готівки для її подальшого переказу.

При цьому, розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що умовами за наявності яких суб'єкт господарювання повинен застосовувати реєстратор розрахункових операцій є:

- здійснення цим суб'єктом розрахункових операції з прийманням від покупця готівкових коштів (платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо);

- приймання зазначених коштів від покупця під час продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг за місцем реалізації товарів;

- приймання зазначених коштів від покупця за місцем реалізації товарів (послуг).

Однак, при виконанні договорів комісії від 19.02.2018 правочини з продажу продукції з покупцями укладались комісіонерами - ФОП Венгловським В.С. та ФОП Кірчуном В.М., а не позивачем, тому і розрахункові операції здійснювались покупцями саме з комісіонерами.

Таким чином, у даному випадку відсутня розрахункова операція між ФОП Матвічуком О.В. та покупцями товарів. Розрахункові операції здійснювались саме комісіонерами.

З огляду на зазначене суд погоджується з доводами позивача, що поняття "розрахункова операція" не може бути застосоване до відносин між комітентом та комісіонером при виконанні договорів комісії, оскільки кошти отримані суб'єктом господарювання за договором комісії не є виручкою, а є засобом на виконання договорів комісії.

В контексті зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для віднесення отриманих ФОП Матвійчуком О.В. за період з 21.03.2018 по 28.08.2018 доходів в сумі 1384708,34 грн. до виручки, отриманої від розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій - відсутні. А тому, повідомлення - рішення № від 10.09.2018 в частині застосування штрафних санкцій на суму 1384708,34 грн. є необґрунтованим та протиправним, відтак - підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ФОП Матвійчука О.В. підлягають частковому задоволенню .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення №357 від 12.10.2018 вбачається, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 8810,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку що на користь Фізичної особи-підприємця Матвійчука Олександра Васильовича за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8743,19 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове подомлення-рішення від 10.09.2018 №, винесене Головним управлінням ДФС у Житомирській області, на суму 1384708,34 (один мільйон триста вісімдесят чотири тисячі сімсот вісім гривень 34 коп.)

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7. Код ) на користь Фізичної особи-підприємця Матвійчука Олександра Васильовича (АДРЕСА_1) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 8743,19 коп. (вісім тисяч сімсот сорок три гривні 19 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 09 квітня 2019 року