Справа № 560/440/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/440/19
РІШЕННЯ

іменем України

11 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила встановити факт належності їй трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_1 01.06.1962 народження, визнати неправомірними дії відповідача щодо ненарахування їй пенсії та зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати їй пенсію, починаючи з 01.09.2018 за правовстановлюючими документами, що є в пенсійній справі.

Ухвалою від 19.02.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в частині позовної вимоги щодо встановлення факту належності їй трудової книжки.

Ухвалою від 19.02.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1.

Ухвалою від 05.03.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 11.04.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, однак відповідач відмовив у призначення пенсії у зв'язку з тим, що в трудовій книжці допущена помилка в даті народження. Вказала, що доказами належності їй трудової книжки можуть слугувати копії паспорта, водійського посвідчення, медичної книжки, дозволу на роботу. Позивач з 1995 по 2006 роки працювала на посаді водія тролейбуса. Тому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо ненарахування їй пенсії та зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати їй пенсію, починаючи з 01.09.2018 за правовстановлюючими документами, що є в пенсійній справі.

Відповідач зазначив, що на момент подачі позовної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення про відмову в призначення пенсії позивачу не приймало, а лише повідомило, що врахувати при призначенні пенсії трудову книжку серії БТ-ІІ №1388719 немає законних підстав, оскільки у трудовій книжці містяться виправлення у даті народження позивача. Тому позовні вимоги є передчасними.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному звязку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 30.11.2018 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що врахувати при призначенні їй пенсії трудову книжку серії БТ-ІІ №1388719 немає законних підстав, оскільки у цій трудовій книжці міститься виправлення в даті народження позивача.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування їй пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Частиною 2 статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №504/4148/16-а.

Суд встановив, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не приймало.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області лише повідомило позивача про те, що врахувати при призначенні їй пенсії трудову книжку серії БТ-ІІ №1388719 немає законних підстав, оскільки у цій трудовій книжці міститься виправлення в даті народження позивача. Згідно з статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зазначене означає, що право позивача на отримання пенсії відповідачем не порушене.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не надала суду доказів порушення її права на отримання пенсії Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Тому у задоволенні позовної вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо ненарахування їй пенсії необхідно відмовити.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не приймало рішення про відмову щодо призначення їй пенсії, то вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати їй пенсію, починаючи з 01.09.2018 за правовстановлюючими документами, що є в пенсійній справі, є передчасними.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір у відповідності статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Судовий збір з відповідача не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Красилів, Хмельницька область, 31000 , РНОКПП - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_2