Справа № 2340/4150/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Справа № 2340/4150/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі

за позовом Черкаського обласного відділення

Фонду соціального захисту інвалідів

до приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 71 220,00 грн. адміністративно-господарських санкцій за не зайняте робоче місце для особи з інвалідністю та 7 605,94 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було вжито належних заходів для забезпечення працевлаштування інваліда у 2017 році, але заявлені позивачем до стягнення з товариства санкції розраховані з порушенням вимог законодавства, зокрема без врахування розміру середньої річної заробітної плати в ПрАТ «Чорнобай-птиця».

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що відповідачем не було виконано покладеного на нього обов'язку щодо працевлаштування інвалідів, а також зазначаючи, що спірні штрафні санкції були ним розраховані за середньостатистичними показниками, оскільки відомостей про середню заробітну плату працівників ПрАТ «Чорнобай-птиця» у Фонду не було.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Управлінням Держпраці у Черкаській області було проведено перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатами якої складено акт від 05.07.2018 р. № 23-18-25/0192.

У зазначеному акті перевірки встановлено факти порушення відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а саме: недотримання норм робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, відсутня реєстрація у Фонді соціального захисту інвалідів, неподання звітності про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2017 році у відповідача становить 19 осіб.

ПрАТ «Чорнобай-птиця» не зареєстровано у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, не подавало щорічної звітності до відділення Фонду соціального захисту інвалідів за 2017 рік та не виконало нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

Протягом 2017 року відповідач не подавав до центру зайнятості інформацію про вакансії (звітність за формою №3-ПН), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю.

У зв'язку з цим позивачем, виходячи зі статистичного показника середньомісячної заробітної плати за видом економічної діяльності «Сільське господарство» за 2017 рік по Черкаській області, який склав 5 935,00 грн., було здійснено розрахунок середньорічної заробітної плати та фонду оплати праці штатних працівників за видом економічної діяльності, яку здійснює відповідач.

За вказаними даними позивачем нараховано відповідачу суму адміністративно-господарських санкцій за не зайняте робоче місце для особи з інвалідністю у розмірі 71 220,00 грн.

Зазначені санкції відповідачем сплачені не були, тому з 17.04.2018 р. позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 7605,94 грн. та подано даний адміністративний позов.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі - Закон № 875-XII), «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в країні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 р. № 70 (далі - Порядок № 70), Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316 (далі - Порядком № 316).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 9, 10 ст. 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб і інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Пунктом 2 Порядку № 70 передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону № 5067-VI роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 5 Порядку № 316 визначено, що Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Частиною 1, 2, 4 статті 20 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з п .2 ст. 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону № 996-XIV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Обов'язкова звітність із заробітної плати в Україні включає: 1) податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (плаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, форма 1 ДФ (щоквартально); 2) звіт з ЄСВ до територіального органу ДФС України (щомісяця; 3) звіт про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з обов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності; 4) звіт до Фонду соціального захисту інвалідів (щорічно); 5) звіт з військового збору (щоквартально).

Отже, законодавством передбачено зобов'язання суб'єктів господарювання, які використовують найману працю, створювати робочі місця для інвалідів та забезпечувати їх працевлаштування шляхом подання звітності за формою 3-ПН до відповідних центрів зайнятості. Невиконання цього обов'язку зумовлює накладення на суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій, крім випадків, коли підприємством буде доведено вжиття всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Разом з тим, законодавством регламентовано чіткий порядок нарахування компетентним структурним підрозділом Фонду соціального захисту інвалідів зазначених санкцій, за яким основою для відповідного розрахунку є розмір середньої заробітної плати на конкретному підприємстві.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що середньооблікова кількість штатних працівників складу ПрАТ «Чорнобай-птиця» у 2017 році становила 19 осіб, середньооблікова чисельність працевлаштованих інвалідів у 2017 році на вказаному підприємстві повинна була складати одну особу, але фактично жодного інваліда на підприємстві відповідача працевлаштовано не було, звіти до центру зайнятості про наявність відповідних вакантних місць товариством не подавалися, тобто визначені законодавством заходи для забезпечення працевлаштування інваліда вжиті не були.

Таким чином, відповідачем дійсно порушено норматив працевлаштування інвалідів у 2017 році, що є підставою для притягнення його до відповідальності в порядку Закону № 996-XIV.

Однак, як було правильно встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та зазначається самим апелянтом в його скарзі, розрахунок санкцій за вказане правопорушення здійснено не на підставі показника середньої заробітної плати саме на підприємстві відповідача, а шляхом використання статистичних загальних даних по Черкаській області, що є неправомірним.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що відповідачем не було виконано покладеного на нього обов'язку щодо працевлаштування інвалідів, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що вчинення особою певного правопорушення є підставою для притягнення її до відповідальності у порядку та спосіб, визначений законодавством, який, як було зазначено вище, позивачем не застосовано.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що накладення на особи санкцій не може бути довільним та здійснюватися на власний розсуд контролюючого органу, всупереч нормативно-правовим вимогам.

Твердження апелянта про те, що спірні штрафні санкції були ним розраховані за середньостатистичними показниками, оскільки відомостей про середню заробітну плату працівників ПрАТ «Чорнобай-птиця» у Фонду не було, судова колегія до уваги не приймає, оскільки такі доводи є необґрунтованими та не засновуються на нормах законодавства.

У контексті даного питання суд апеляційної інстанції також зазначає, що апелянт не вжив належних та необхідних за даних обставин заходів для правильного визначення розміру адміністративно-господарських санкцій, що підлягають застосуванню до відповідача, виходячи з розміру саме середньорічної заробітної плати на ПрАТ «Чорнобай-птиця».

Разом з тим, неправомірність визначення відповідачу заявлених до стягнення у цій справі адміністративно-господарських санкцій зумовлює також неправомірність нарахування йому пені за їх несплату.

При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, викладену в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

У рішенні від 14.10.2010 р. по справі «Щокін проти України» ЄСПЛ зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 квітня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: