Справа № 204/7736/18
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7736/18
Провадження № 2-а/204/8/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якій просив: поновити позивачу строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року; визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Свгенія Миколайовича за ч. 1 ст. 121 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування вимог зазначає, що 04 жовтня 2018 року близько 11.30 год. він рухався на автомобілі DAF, державний номер НОМЕР_1, з напівпричепом, державний номер НОМЕР_2, по автодорозі в напрямку (виїзду з території Новомиколаївського гранітного кар'єру. На вимогу інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 позивач зупинив своє авто, а після його огляду зазначений відповідач повідомив позивача, що він нібито порушив вимоги ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки на його автомобілі встановлені шини з різним малюнком протектора. Позивач зауважив, що малюнок протектора є однаковим на обох колесах задньої осі напівпричепу, однак одне з коліс задньої осі напівпричепу має неглибокі подряпини від болта, що знаходиться на внутрішній частині грязезахисного крила напівпричепа, що не є порушенням правил дорожнього руху. Проте, незважаючи на зауваження позивача, інспектором поліції було повідомлено, що відносно позивача буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. Оскаржувана постанова не містить визначених та обовязкових реквізитів, встановлених законом, а саме не вказано технічних засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Також, в оскаржуваній постанові не зазначено напрямку руху автомобіля позивача, не наведено посилань на докази, якими обґрунтовується рішення про накладення адміністративного стягнення. Крім того, у позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було відібрано пояснення та не встановлено свідків правопорушення. До постанови до додано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У звязку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Також, у позовній заяві позивач просив поновити йому строк на оскарження постанови серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки останній день строку оскарження вказаної постанови припадав на вихідний (святковий) день, а дана позовна заява була подана в перший за ним робочий день.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Також, згідно положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 472526 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП була винесена інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 04 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, з викладеного вбачається, що перебіг строку для звернення позивача до суду з даною позовною заявою почався з 05 жовтня 2018 року. Закінчення такого строку припало на 14 жовтня 2018 року, тобто на святковий день День захисника України, а у звязку з тим, що 14 жовтня 2018 року припадало на неділю, то 15 жовтня 2018 року також було вихідним днем. За таких обставин, останнім днем строку для звернення позивача до суду з даною позовною заявою було саме 16 жовтня 2018 року.

Відповідно до відмітки на поштовому конверті, позовна заява ОСОБА_1 була здана ним до відділення Укрпошти для направлення до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 16 жовтня 2018 року, тобто в останній день строку для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ч. 9 ст. 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що позивачем ОСОБА_1 не було пропущено строк на оскарження постанови серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а отже відсутні підстави для поновлення такого строку та відповідно задоволення клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови.

Розглянувши 13 березня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у звязку з пропуском ним строку на звернення до суду з адміністративним позовом, яке надійшло до суду 04 грудня 2018 року, суд вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки як вже було зазначено вище, позивачем ОСОБА_1 не було пропущено строк на оскарження постанови серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року.

Також, 04 грудня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 04.10.2018 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено про те, що останній керував вантажним автомобілем ТЗ DAF 95, днз АЕ 1816 ІВ, з напівпричепом Carnehl Chksisth, днз АЕ 7861 ХМ, в Дніпропетровській області, на перехресті а/д Т044 та а/д Т0411, який мав технічні несправності, а саме на задню вісь напівпричепа встановлені шини з різними малюнками протектора, чим порушив п. 31.4.5. «г» Правил дорожнього руху України. Шини з різними малюнками протектора або різних конструкцій по різному поводяться під час гальмування і маневрування транспортного засобу, що може порушити керованість і стійкість транспортного засобу, тому встановлення шин із різним малюнком протектора або різних за конструкцією шин на одну вісь транспортного засобу заборонене Правилами дорожнього руху України. При цьому, постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними. Визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності неправомірною чинним законодавством не передбачено, а відтак позовні вимоги в частині визнання дій посадової особи протиправними не можуть підлягати задоволенню. Вважає, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачами порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Зазначив, що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, позивач у своїй позовній заяві надає суду пояснення, які не відповідають дійсності та спростовуються іншими матеріалами справи. Тож позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. У звязку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу без участі ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Крім того, 15 січня 2019 року від відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, викладені вказаним відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини аналогічні обставинам, викладеним у відзиві на позовну заяву відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2018 року інспектором ВБДР ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 472526 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови серії БР № 472526 від 04 жовтня 2018 року, об 11.50 год., у Дніпропетровській області, на перехресті а/д Т044 та а/д Т0421, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом Carnehl Chksisth, державний номерний знак НОМЕР_2, який мав технічну несправність, а саме на задню вісь напівпричепа встановлені шини з різними малюнками протектора, чим порушив п. 31.4.5. «г» Правил дорожнього руху України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною першою статті 121 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату.

Відповідно до п. 31.4.5.г Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що під час керування транспортним засобом DAF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом Carnehl Chksisth, державний номерний знак НОМЕР_2, на задню вісь напівпричепа встановлені шини з різними малюнками протектора.

Однак, у позовній заяві позивач наполягав на тому, що малюнок протектора є однаковим на обох колесах задньої осі напівпричепу, однак одне з коліс задньої осі напівпричепу має неглибокі подряпини від болта, що знаходиться на внутрішній частині грязезахисного крила напівпричепа, а отже вимог п. 31.4.5.г Правил дорожнього руху України він не порушував.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, разом з цим, належних та допустимих доказів (відеозапису чи фото фіксації, пояснень свідків) на підтвердження вчинення правопорушення позивачем, матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови, не містять, та таких доказів стороною відповідача до суду не надано.

Крім того, у даному випадку в оскаржуваній постанові відповідачем належним чином не розкрита обєктивна сторона правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи позивач керував транспортним засобом DAF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом Carnehl Chksisth, державний номерний знак НОМЕР_2, тобто вказаний транспортний засіб відноситься до вантажних автомобілів. При цьому, положеннями п. 31.4.5.г Правил дорожнього руху України для легкових та для вантажних автомобілів встановлено різні випадки, в яких забороняється експлуатація транспортних засобів, а саме зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів. Однак, разом з цим в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено лише, що на одну вісь напівпричепа було встановлено шини з різним малюнком протектора, однак не зазначено чи є малюнки протектора на вказаних шинах різними саме за типом малюнків.

Зазначене вище вказує на невідповідність даної постанови вимогам нормативно правових актів, оскільки відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач 04 жовтня 2018 року, керуючи транспортним засобом DAF 95, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом Carnehl Chksisth, державний номерний знак НОМЕР_2, порушив вимоги п. 31.4.5.г Правил дорожнього руху України, тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, тому суд приходить до переконливого висновку, що слід скасувати оскаржувану постанову, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова серії БР № 472526 від 04.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки при невизнанні позивачем своєї вини, окрім оскаржуваної постанови його вина не підтверджена ніякими фактичними даними, а відповідно до пояснень позивача правил дорожнього руху він не порушував, а інспектор ВБДР ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 як субєкт владних повноважень не розкрив в повному обсязі у постанові обєктивну сторону адміністративного правопорушення та не надав інших доказів стосовно вини позивача та правомірності свого рішення.

При цьому, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до повноважень суду у відповідності до приписів ч. 3 ст. 286 КАС України, та є недоведеними.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 121, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: м. Дніпро, вул. Заповідна, буд. 116, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А), ОСОБА_3 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 472526 від 04.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська