Справа № 360/928/19
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/928/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Марківське ОУПФУ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Марківського ОПФУ щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2018;

- зобовязати Марківське ОПФУ поновити виплату пенсії позивачу та виплатити заборгованість з виплати пенсії з 01.02.2018.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонер, станом на липень 2014 року перебував на обліку в управлінні пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області.

У листопаді 2014 року позивач зареєстрував постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2014 року до управління пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області надійшла заява на запит пенсійної справи позивача від управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області.

УПФУ в Новопсковському районі Луганської області взято на облік електронну пенсійну справу позивача з 01.08.2014.

У листі Марківського ОУПФУ від 03.03.2018 № 17/М/н-14 зазначено, що у зв'язку з відсутністю станом на 25.01.2018 у макеті пенсійної справи довідки про взяття на облік ВПО та паперової пенсійної справи, позивачу припинено виплату пенсії з 01.02.2018 до зясування обставин. 29.01.2018 управлінням соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації позивача було взято на облік, як ВПО та видано відповідну довідку за № НОМЕР_1. 27.02.2018 позивач надав відповідачу розпорядження управління соціального захисту населення Новопсковської РДА «про скасування дії довідки ОСОБА_1І.» від 26.02.2018. Виплату пенсії буде поновлено з 01.02.2018 та виплачено на основну відомість квітня 2018 року.

Однак, рішенням Марківського ОУПФУ від 05.09.2018 відмовлено позивачу в поновленні виплати пенсії та зазначено, що на час прийняття вищезазначеного рішення до управління ні довідки про взяття на облік ВПО, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, ні паперової пенсійної справи не надходило.

Позивач вважає, що, відповідач, припиняючи виплату пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, оскільки не існувало підстав для невиплати йому пенсії (у розумінні статей 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003) та таким чином порушив його конституційні права, а тому звернувся з цим позовом до суду.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог, про що подав відзив на адміністративний позов (арк. спр. 38-44), в якому зазначив таке.

Позивач, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, поставлений на облік в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 01.01.2015, отримує пенсію за віком.

До управління позивачем надано копію довідки Управління соціального захисту населення Новопсковської РДА від 29.01.2018 за № Позивач взятий на облік в УСЗН як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням управління соціального захисту населення Новопсковської РДА №7 від 26.02.2018 за заявою позивача на підставі п.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» скасовано дію довідки ОСОБА_1 від 29.01.2018 (арк.. макету пенсійної справи 18).

28 серпня 2018 року на адресу Новопсковського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій надійшла заява про поновлення пенсії від ОСОБА_1. До заяви були надані наступні документи: 1 .Копія паспорта громадянина України серії ЕМ 506067 виданого 27.01.2000 Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області. 2. Копія довідки про присвоєння реєстраційного номера.

У листопаді 2014 року до управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області надійшла заява на запит пенсійної справи на ОСОБА_1 від управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області. УПФУ в Новопсковському районі Луганської області взято на облік електронну пенсійну справу ОСОБА_1 з 01.08.2014.

Для запиту макета пенсійної справи ОСОБА_1 було надано: 1. Заява; 2. Ксерокопія паспорту ЕМ 506067, виданого Ровеньківським МВУМВС 27.01.2000; 3. Копія довідки про присвоєння реєстраційного номера ; 4. Ксерокопія пенсійного посвідчення №379647. При взятті на облік в управлінні з 01.08.2014 у ОСОБА_1, згідно паспортних даних, зареєстровано фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.11.2014.

У звязку з неможливістю надання паперових пенсійних справ, Правлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення щодо здійснення пенсійних виплат на підставі електронних пенсійних справ для осіб, які переселились з окремих території Донецької та Луганської областей.

Згідно Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України станом на серпень 2014 року ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області.

За даними матеріалів макетної пенсійної справи позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, буд, 31 кв.6.

Відповідно до розяснень Міністерства соціальної політики України від 24.02.2017 №47/0/106-17/222 у разі зміни внутрішньо переміщеної особи реєстрації місця проживання у паспорті, вона не втрачає право на статус внутрішньо переміщеної особи.

До теперішнього часу до управління ні довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, ні паперової пенсійної справи не надходило.

Заборгованість по виплаті пенсії відсутня, оскільки відсутнє звернення із заявою про поновлення виплати пенсії та відповідно до п.15 Порядку про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, в редакції Постанови КМУ №335 від 25.04.2018 соціальні виплати за минулий період будуть виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого зазначеною постановою, пункт 16 і 18 доповнено реченням такого змісту: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

На даний час Постанова Кабінету Міністрів України з даного питання не прийнята.

Просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків (арк. спр. 18).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 11.04.2019. Визнано не пропущеним строк звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом (арк. спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, з 20.11.2014 зареєстроване місце проживання: 92303, АДРЕСА_2 (арк. спр. 9-10).

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком довічно, про що свідчить пенсійне посвідчення від 15.09.2009 серія ААД № 379647 (арк. спр. 11).

За інформацією управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 27.03.2019 № 16-7/9-1195 ОСОБА_1 на обліку ІСОІ ВПО не перебуває. Довідка від 29.01.2018 № НОМЕР_1 була скасована розпорядженням від 26.04.2018 № 7, керуючись пунктом 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (арк. спр. 34).

У листі Марківського ОУПФУ від 03.03.2019 № 17/М/н-19 зазначено, що у зв'язку з відсутністю станом на 25.01.2018 у макеті пенсійної справи довідки про взяття на облік ВПО та паперової пенсійної справи, позивачу припинено виплату пенсії з 01.02.2018 до зясування обставин. 29.01.2018 управлінням соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації позивача було взято на облік, як ВПО та видано відповідну довідку за № НОМЕР_1. 27.02.2018 позивач надав відповідачу розпорядження управління соціального захисту населення Новопсковської РДА «про скасування дії довідки ОСОБА_1І.» від 26.02.2018. Виплату пенсії буде поновлено з 01.02.2018 та виплачено на основну відомість квітня 2018 року (арк. спр. 27).

Рішенням Марківського ОУПФУ від 05.09.2018 № 13 відмовлено позивачу в поновленні виплати пенсії, в якому зазначено, що на час прийняття вищезазначеного рішення до управління ні довідки про взяття на облік ВПО, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, ні паперової пенсійної справи не надходило (арк. спр. 12-13).

Згідно наданих відповідачем документів судом встановлено таке.

20.11.2014 позивач звернувся до УПФУ в Новопсковському районі, правонаступником якого є Марківське ОУПФУ, із заявою про взяття на облік, в якій вказано, що раніше позивач отримував пенсію у м. Ровеньки Луганської області (арк. спр. 48).

Розпорядженням від 11.12.2014 № 3966 позивача прийнято на облік до УПФУ в Новопсковському районі з 01.08.2014 (арк. спр. 47).

29.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.02.2018 (арк. спр. 54 зворот. бік).

Розпорядженням управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 26.02.2018 за заявою від 26.02.2018 ОСОБА_1 скасована дія довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 від 29.01.2018 № НОМЕР_1 та внесені зміни про ці відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (арк. спр. 58).

Розпорядженнями Марківського ОУПФУ Новопсковського відділення від 08.02.2018 № 130135 та від 19.03.2018 № 130135 виплата пенсії позивачу поновлена з 01.02.2018 (арк. спр. 53 зворот. бік, 54).

28.08.2018 позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про поновлення пенсії з 01.05.2018 (арк. спр. 61).

Відповідачем надана уточнююча інформація від 11.04.2019 № 2282/08-н-74, в якій зазначено, що ОСОБА_1 фактично виплачена пенсія за квітень 2018 року включно в розмірі 13231,38 грн. У квітні 2018 року ОСОБА_2 отримав пенсію за лютий, березень, квітень 2018 року в сумі 396994,14 грн. Місячний розмір пенсії становив 13231,38 грн. Заборгованість по виплаті пенсії відсутня, оскільки заява щодо поновлення виплати пенсії з 01.05.2018 до управління не надходила (арк. спр. 68).

Відповідно, судом встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена з 01.05.2018, а не з 01.02.2018, як про це зазначає позивач.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком.

Статтею 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З матеріалів справи слідує, що позивач після реєстрації свого місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до відповідача із заявою про взяття його пенсійної справи на облік та поновлення виплати пенсії на загальних підставах. На підтвердження реєстрації місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачем до заяви додано копію паспорта громадянина України.

З відповіді на позов судом встановлено, що підставою для відмови в поновленні пенсії стала відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, що є безпідставним, оскільки жодною нормою Закону № 1058-IV не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надавати довідку внутрішньо переміщеної особи або довідку про відмову повноважним органом у її видачі.

Слід зазначити, що до спірних правовідносин не застосовується законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного страхування, як то Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

Суд також зазначає, що згідно з частиною другої статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд зазначає, що для постановлення на пенсійний облік як отримувача пенсії за віком позивачу не потрібно надавати Марківському ОУПФУ ані довідку про взяття йогоїї на облік як внутрішньо переміщеної особи, ані відмову у наданні такої довідки. Відповідно, вимога відповідача про надання таких документів є протиправною та такою, що порушує право позивача на отримання пенсійних виплат, яке закріплено в Конституції України, яка є основним законом держави, та Законах України.

Більш того, суд вважає, що неможливість отримання відповідачем паперової пенсійної справи позивача з територіального органу ПФУ, на обліку в якому раніше перебував позивач, внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області та нездійснення органами УПФУ своїх повноважень на такій території, тобто, неможливість виконання субєктом владних повноважень своїх обовязків внаслідок настання обставин непереборної сили, не може призводити до настання негативних наслідків для позивача та бути перешкодою у поновленні виплати пенсії позивачу.

Оскільки судом встановлено, що у паспорті позивача зазначено, що він зареєстрований з 20.11.2014 за адресою: АДРЕСА_2, тобто на території, яка контролюється українською владою, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до Марківського ОУПФУ із заявою про поновлення нарахування та виплату пенсійних виплат, а відповідач неправомірно не вчинив дій, про які просив позивач, а саме: поновити нарахування та виплату пенсійних виплат, тобто допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати позивачу раніше призначеної пенсії та зобовязання відповідача поновити таку виплату з виплатою усієї заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується періоду, з якого має бути відновлено виплату пенсії, судом з вищеописаних документів встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена з 01.05.2018. Відповідно, з 01.05.2018 й підлягає відновленню порушене право позивача.

Судом установлено, що рішенням Марківського ОУПФУ від 05.09.2018 № 13 відмовлено в поновлення виплати пенсії позивачу.

Натомість, судом встановлено, що відповідач в порушення положень частини третьої статті 4 та статті 5 Закону №1058 прийняв рішення від 05.09.2018 № 13 про припинення виплати пенсії позивачу не на підставі норм законів, а на підставі підзаконних нормативних актів. Аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, та безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо припинення пенсійних виплат.

Як наслідок, в наявності підстави для прийняття судом рішення стосовно прийнятого відповідачем рішення від 05.09.2018 № 13.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, у звязку з чим визнати протиправним та скасувати рішення від 05.09.2018 № 13 про відмову в поновлення виплати пенсії ОСОБА_1

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Оскільки у даній справі позов задовольняється в частині поновлення нарахування та виплати пенсії, відповідно до приписів частини другої статті 133 КАС України судовий збір у розмірі 768,40 грн належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Марківського ОУПФУ на користь позивача.

На підставі пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, яким закріплено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, рішення суду слід звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в сумі 13231,38 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком з 01.05.2018.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 05.09.2018 № 13 про відмову в поновлення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Марківське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41247405, місцезнаходження:92400, Луганська область, Марківський район, смт Марківка, вул. Центральна, буд. 20) поновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; зареєстроване місце проживання: 92303, АДРЕСА_2) нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком 01.05.2018 з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01.05.2018.

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13231,38 грн. (тринадцять тисяч двісті тридцять одна гривня 38 коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з рахунок бюджетних асигнувань Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41247405, місцезнаходження:92400, Луганська область, Марківський район, смт Марківка, вул. Центральна, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; зареєстроване місце проживання: 92303, АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_3