Справа № 2а/0470/11043/12
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №2а/0470/11043/12

адміністративне провадження №К/9901/2662/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року (суддя Рябчук О.С.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року (головуючий суддя - Чепурнов Д.В., судді - Поплавський В.Ю., Сафронова С.В.)

у справі № 2а/0470/11043/12

за позовом Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод»

до Дніпропетровської митниці Міндоходів

про визнання дій неправомірними, скасування податкових повідомлень,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі - Дніпропетровська митниця), в якому просило визнати неправомірними дії відповідача щодо складання податкових повідомлень форми «Р» від 09 серпня 2012 року № 154 та № 155 неправомірними та скасувати податкові повідомлення форми «Р» від 09 серпня 2012 року № 154 та № 155.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення товару, який був правильно класифікований за кодом КО згідно з УКТЗЕД, у листопаді 2009 року відповідач не мав жодних зауважень до поданих Товариством документів та дозволив здійснити митне оформлення за вказаним кодом товару. Однак у липні 2012 року, розглянувши ті ж самі документи, відповідач дійшов висновку про наявність у поданих документах неправдивих відомостей та скасував своє рішення про класифікацію складових у складі комплектного об'єкту за кодом КО . За таких обставин, позивач вважає, що податкові повідомлення митного органу прийняті всупереч вимогам законодавства та підлягають скасуванню.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 19 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року, позов Товариства задовольнив повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач не довів наявність обставин, з якими закон пов'язує право митного органу у подальшому здійснювати донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки щодо класифікації товару.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Дніпропетровська митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, з огляду на правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 08 вересня 2014 року відкрив касаційне провадження.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними та обґрунтованими, тому в задоволенні касаційної скарги просив відмовити.

10 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач згідно з контрактом від 26 вересня 2007 року № 560071834, укладеним із постачальником компанією «Cimprogetti S.p.A», імпортував на митну територію України товар - комплектний об'єкт: Регенеративна двох-шахтна вапняна піч номінальною продуктивністю 250 тон, що працює на природному газі - Gim-Firegas з системою завантаження та розвантаження вапняку та вапна.

20 листопада 2009 року Товариство звернулося до Дніпропетровської митниці із заявою про надання дозволу на класифікацію комплектного об'єкта: Регенеративна двох-шахтна вапняна піч номінальною продуктивністю 250 тон, що працює на природному газі - Gim-Firegas з системою завантаження та розвантаження вапняку та вапна за кодом згідно з УКТЗЕД.

У розділі заяви «Рішення митного органу» посадовою особою Дніпропетровської митниці зроблено запис: «Дозволяю код товару згідно УКТЗЕД. Дозволяється оформлення складових КО за кодом КО за умови переміщення та декларування КО у визначений строк».

При ввезенні товару оформлені вантажні митні декларації.

На підставі наказу Дніпропетровської митниці від 20 червня 2012 року № 396 посадовими особами відповідача проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання позивачем законодавства України з питань митної справи, за результатами якої складено акт № Н62/12/110000000/05393116 від 11 липня 2012 року.

У вказаному акті перевірки зазначено, що класифікація складових у складі комплектного об'єкту за кодом згідно з УКТЗЕД є невірною, а рішення Дніпропетровської митниці про класифікацію комплектного об'єкту за кодом згідно з УКТЗЕД у складі із переліченими складовими як конструктивно єдиної закінченої частини технологічного комплексу підлягає скасуванню у частині класифікації складових, перелічених в розділі 100 «Завантаження вапняку» загальної специфікації на комплектний об'єкт.

Невірна класифікація складових, перелічених в розділі 100 «Завантаження вапняку» загальної класифікації комплектного об'єкту спричинила заниження митних платежів, належних до сплати до державного бюджету в сумі 856 864,58 грн, у тому числі мито - 86 271,65 грн та податок на додану вартість - 770 592,93 грн.

На підставі акта перевірки Дніпропетровська митниця 09 серпня 2012 року прийняла податкові повідомлення форми «Р» № 154, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання в розмірі 107 839, 56 грн, у тому числі за основним платежем - 86 271,65 грн, за штрафними санкціями - 21 567,91 грн, та № 155, яким нараховано податкове зобов'язання в розмірі 963 241,16 грн., у тому числі за основним платежем - 770 592,93 грн, за штрафними санкціями - 192 648,23 грн.

Правомірність прийняття вказаних податкових повідомлень є предметом розгляду цієї справи.

Відповідно до статті 313 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-IV (чинного на час здійснення митного оформлення товару) митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

За змістом статті 17 Закону України «Про єдиний митний тариф» від 05 лютого 1992 року № 2097-ХІІ (чинного на час здійснення митного оформлення товару) мито нараховується митним органом України відповідно до положень цього Закону і ставок Єдиного митного тарифу України, чинними на день подання митної декларації, і сплачується як у валюті України, так і в іноземній валюті, яку купує Національний банк України.

Згідно зі статтею 69 Митного кодексу України (чинного на час здійснення митного оформлення товару) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Водночас відповідно до статті 69 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (набрав чинності 01 червня 2012 року) митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина друга).

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (частина четверта).

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (частина шоста).

Згідно з частиною восьмою статті 345 Митного кодексу України у разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо класифікації товарів для митних цілей, прийнятих митними органами відповідно до статті 69 цього Кодексу, або рішень про коригування заявленої митної вартості товарів, прийнятих митними органами відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу, дії, вчинені підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних (фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Як встановили суди попередніх інстанцій, Дніпропетровська митниця під час здійснення митного оформлення імпортованого позивачем товару за вантажно-митною декларацією провела всі митні процедури, необхідні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи, та надала дозвіл на оформлення складових комплектного об'єкту за кодом (код комплектного об'єкту) згідно з УКТЗЕД.

У подальшому скасовуючи своє рішення про класифікацію комплектного об'єкту за кодом згідно з УКТЗЕД у частині його складових, відповідач послався на неправдивість відомостей, які містилися у поданих Товариством документах, про конструктивну єдність обладнання відповідно до загальної класифікації та про однорідність та одночасність виконуваних технологічних операцій, що спричинило невірне класифікаційне рішення посадової особи митного органу при здійсненні нею контрольних функцій.

Однак на порушення вимог частини другої статті 71 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) відповідач не надав належних доказів на підтвердження подання позивачем неправдивої інформації митному органу при декларуванні імпортованого товару, що, в свою чергу, свідчить про недоведення останнім наявності підстав для зміни коду товару за власною ініціативою в межах процедури митного оформлення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 71 рішення у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що Дніпропетровська митниця не мала правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням своєї помилки щодо класифікації товару.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова