Справа № 1540/5096/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р. Категорія 12.2м.ОдесаСправа № 1540/5096/18
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Затоківська СР Дворінкова А.Ю. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, за участю третьої особи: ОСОБА_5 про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, скасування розпорядження №72-к від 27.08.2018 року, № 81-к від 07.09.2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, за участю третьої особи ОСОБА_5 про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, скасування розпорядження №72-к від 27.08.2018 року, № 81-к від 07.09.2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи його тим, що Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №815/6777/17, стосовно його поновлення на попередній посаді й досі не виконана, адже виконання рішення вважає виконаним з моменту фактичного допуску до виконання попередніх обов'язків керуючого справами незалежно від наявності у штатному розписі цієї посади на підставі відповідного акту Затоківської селищної ради, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді т.в.о. заступника Затоківського селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики та звільнення ОСОБА_4 з посади т.в.о. заступника Затоківського селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики та скасувати розпорядження Затоківського селищного голови №72-к «Про поновлення на роботі в.о. керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради ОСОБА_4». Скасовано розпорядження №81-к від 07.09.2018 року Тимчасово виконуючого обов'язки Затоківського селищного голови про звільнення ОСОБА_4 з займаної посади відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України. Стягнуто із Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 червня 2018 року по 29 грудня 2018 року в сумі 62800,44 грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот) гривень 44 копійки з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав необхідних документів для поновлення на службі в органах місцевого самоврядування, а без вказаних документів закон забороняє проходити службу в органах місцевого самоврядування. Крім того, апелянт вказує, що належним відповідачем по справі має бути Виконавчий комітет Затоківської селищної ради.

ОСОБА_4 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи неможливості подання відповідачем до суду першої інстанції доказів, які були подані разом з апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження виконуючого обов'язки голови Затоківської селищної ради 24-к від 12.04.2017 року, Позивач був прийнятий на роботу на посаду державного службовця, а саме - виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради з 18.04.2017 року до настання умов відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

Розпорядженням Затоківського селищного голови за №71 -к від 13 грудня 2017 року, Позивач був звільнений з займаної посади за ч. 1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Не погоджуючись з вказаним розпорядженням, Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі № 815/6667/17 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 19 червня 2018 року Одеського апеляційного адміністративного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року № 815/6667/17 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасоване розпорядження Затоківського селищного голови № 68-к від 07 грудня 2017 року «Про припинення повноважень виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради».

- визнано протиправним та скасоване рішення тимчасової дисциплінарної комісії від 13 грудня 2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради»;

- визнано протиправним та скасоване розпорядження Затоківського селищного голови № 71-к від 13 грудня 2017 року «Про звільнення виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради ОСОБА_4».

- поновлено ОСОБА_4 на службі в Затоківській селищній раді Білгород- Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету з 15 грудня 2017 року.

- стягнуто із Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2017 року по 19 червня 2018 року в сумі 58582,50 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві гривні 50 копійок) грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів.

В частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 10076,16 гривень допустити негайне виконання рішення суду (а.с. 23-27).

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року відповідачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на Постанову від 19 червня 2018 року Одеського апеляційного адміністративного суду (а.с. 28-29).

По даній справі, 19.06.2017 року, були видані виконавчі листи щодо поновлення ОСОБА_4 на службі в Затоківській селищній раді Білгород- Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету з 15 грудня 2017 року та стягнення із Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь Позивача - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 грудня 2017 року по 19 червня 2018 року в сумі 58582,50 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві гривні 50 копійок) грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків та зборів (а.с. 34-35).

26.08.2018 року відповідач ознайомив Позивача з листом №733/01-27 від 23.08.2018 року, в якому було зазначено, що ОСОБА_4 запрошують до Затоківської селищної ради для виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2018 року про поновлення на службі в Затоківської селищної раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (а.с. 22).

27 серпня 2018 року було видано розпорядження Затоківського селищного-голови №72-к «Про поновлення на роботі в.о. керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради ОСОБА_4», в якому було зазначено: «У зв'язку із внесенням змін до структури апарату Затоківської селищної ради та її виконавчого комітету, відсутністю у структурі посади виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету Затоківській селищній раді, поновити ОСОБА_4 на службі в Затоківській селищній раді на посаді тимчасово виконуючого обов'язки Заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики.

ОСОБА_4 приступити до виконання обов'язків заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики з 03 вересня 2018 року до затвердження сесією Затоківської селищної ради рішення про затвердження на посаді заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики, але не перевищуючи терміну два місяці з 03 вересня 2018 року по 02 листопада 2018 року» (а.с. 37).

Так, у трудовій книжці Позивача, відповідно до розпорядження №72-к від 27.08.2018 року був зроблений запис за №14 від 03.09.2018 року, про те, що «...Запис за №13 недійсний. Поновлений на службі в Затоківській селищній раді на посаду т.в.о. заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики» (а.с. 19).

Також, на виконання рішення суду, 04 вересня 2018 року відповідачем був складений акт «Про виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №815/6667/17». Як було зазначено у цьому акті: «На виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №815/6667/17, ОСОБА_4 було поновлено на службі в Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на посаді виконуючого обов'язки керуючого справами виконавчого комітету, приймаючи до уваги фактичну неможливість поновлення на такій посаді у зв'язку із здійсненими змінами в структурі Затоківської селищної ради та її виконавчого комітету, відповідно до яких посаду керуючого справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради було виключено із штатного розпису, а також той факт, що робота ОСОБА_4 на цій посаді виконувалася на засадах тимчасово виконання обов'язків до моменту затвердження на ній радою основного працівника, ОСОБА_4 було поновлено на службі в Затоківській селищній раді на посаді виконуючого обов'язки Заступника селищного голови з інвестиційних питань, туризму та соціальної політики з 03 вересня 2018р...» (а.с. 38).

Розпорядженням №81-к від 07.09.2018 року, т.в.о Затоківського селищного голови, ОСОБА_4 було звільнено відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Не погоджуючись із зазначеними діями Відповідача, ОСОБА_4 звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №815/6777/17, стосовно поновлення ОСОБА_4 на попередній посаді не виконана, а тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вибачається з матеріалів справи, предметом позову по вказаній справі є протиправність дій відповідача, вчинених під час виконання рішення по справі № 815/6667/17, яке набрало законної сили та зобов'язання вчинити певні дії на виконання вказаного рішення суду.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом і спір фактично стосується належного виконання судового рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов'язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, вирішення спору в судовому порядку завершується винесенням судового рішення у справі, яке після набрання ним законної сили є обов'язковим для учасників справи та в подальшому має бути виконано стороною у справі самостійно, або у примусовому порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України.

Так, відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи, що спірні відносини є пов'язаними (похідними) з неналежним виконанням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі №815/6777/17 і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов'язані з предметом і підставою позову за якими постановлене судове рішення по суті позовних вимог між тими ж сторонами існують правові підстави для закриття провадження у справі відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

В іншому випадку, розгляд питань, пов'язаних із виконанням цього рішення некомпетентними (в розумінні частини 1 статі 383 КАС України) судами шляхом розгляду нових позовних вимог (сукупність проваджень) призведе до штучного створення перешкод щодо належного судового контролю за виконанням попереднього рішення суду з аналогічного предмету та підстави позову, які були первинними для виникнення даних спірних правовідносин (в даному випадку постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року), та фактично створює можливість перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі, що є порушенням конституційного принципу щодо обовязковості судового рішення (частина 5 статті 124 Конституції України), принципу юридичної визначеності та поваги до остаточного рішення суду (Res judicata у світлі прецедентних рішень Європейського суду з прав людини).

Колегія суддів також приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, зроблені у справі Зубац проти Хорватії (ZUBAC v. CROATIA) від 05 квітня 2018 року (заява № 40160/12), за якими формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4 частина 1 стаття 238 КАС України).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи помилково застосовані норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року по справі № 1540/5096/18, - скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження по справі за позовом ОСОБА_4, - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 10 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.