Справа № 2-а-333/11
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-333/11

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

09 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Лівандовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2019 року (ухвалу постановлено у м. Тульчин Вінницької області, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

І.ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

1. У січня 2019 року до Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення, а саме: встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення від 25.03.2011 у даній справі. Клопотання обґрунтовано невиконанням відповідачем рішення суду у цій справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПРИЙНЯТОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ

2. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.02.2019 у задоволені згаданого клопотання відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення. Крім того, встановлення зазначеного зобов'язання є правом суду, а не його обов'язком.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати її та постановити нову ухвалу, якою встановити строк відповідачу для подання звіту про виконання судового рішення від 25.03.2011 у даній справі.

5. Скаржник зазначив, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень не лише під час прийняття рішення, а і після. Подання звіту про виконання судового рішення є правовим наслідком судового рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.03.2011, яке залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014, позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок та виплату пенсії задоволено.

7. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області нараховувати та виплачувати позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 10 червня 2010 року з урахуванням фактично отриманих сум, стягнувши заборгованість за минулий час.

8. Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.03.2011 набуло законної сили.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

9. Позивач зазначив, що особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови. У такому випадку строк для надання звіту встановлюється ухвалою суду.

10. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що рішення суду від 25.03.2011 виконано у повному обсязі, тому підстави для застосування судом положень ст. 382 КАС України відсутні.

11. Вказує, що 15.04.2011 здійснено перерахунок за рішенням суду, нараховано доплату з 10.06.2010 по 30.04.2011 включно в розмірі 1811 грн. 70 коп., яку виплачено в квітні 2011 року.

12. Виплата пенсії за судовим рішенням проводилась до жовтня 2011 року. У вересні 2011 року доплата до пенсії, визначена за рішенням суду, нарахована управлінням ПФУ в повному розмірі, проте за окремими відомостями фінансування на покриття цих видатків не надійшло, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості за даною виплатою в сумі 179 грн. 40 коп.

13. Дана постанова Тульчинського районного суду виконувалась по жовтень 2011 року включно, в зв'язку з тим, що 19.06.2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» від 14.06.2011 № 3491, відповідно до якого п. 7. Прикінцевих положень доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

14. У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», від 06.07.2011 № 745, що набрала чинності з 23.07.2011.

15. 26 грудня 2011 року Конституційний Суд України рішенням (№ 1-42/2011) у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року N 2857-VІ з наступними змінами.

16. Також відповідач вказав, що в 2014 році Кабінетом Міністрів України з метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» прийнято постанову № 440, якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

17. Проте, позивач у своїй заяві не вказав, що зверталась до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про стягнення заборгованості відповідно до постанови № 440 .

18. 18.10.2018 на адресу об'єднаного управління надійшло повідомлення Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 14.09.2018 № 28212/2.2-32 про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою ОСОБА_3, відповідно до якого постанова від 25.03.2011 згідно з п. 7 Порядку № 440 прийнята до обліку та включена до Першої черги задоволення вимог. Дані про рішення внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 57386268.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Завданням адміністративного судочинства, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

21. Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

22. Згідно ч.2,3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

23. Приписами ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

24. Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. 17 липня 1997 р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

26. Відповідно до ст. 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями взятих на себе зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд).

27. У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

28. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

29. Як наголосив Європейський суд у рішенні, ухваленому 7 травня 2002 р. у справі «Бурдов проти Росії», виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю фінансування є неприпустимим для держави.

30. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

31. У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

32. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. У справі "Вараніца проти України" Європейський суд зазначив, що відсутність коштів у підприємства державної форми власності не може виправдати затримку виконання судового рішення.

33. Слід зауважити, що у справі "Півень проти України" Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

34. Стаття 13 Конвенції містить правило, згідно з яким кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції, порушуються, має право на ефективний правовий захист у відповідному національному органі, навіть якщо порушення вчинили офіційні особи. Тобто ст. 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобів, які захищають переважно права і свободи, викладені у Конвенції, і які дозволяють компетентному національному органу з'ясувати зміст скарги про порушення прав, гарантованих Конвенцією, та запропонувати відповідну компенсацію.

35. У своєму рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення. Встановлення зазначеного зобов'язання є правом суду, а не його обов'язком. Крім того, суд вказав, що заява позивача не місить відомостей щодо невиконання рішення суду з посиланням на докази про таке, а позивач не позбавлений права в порядку адміністративного судочинства оскаржувати дії, бездіяльність або рішення відповідача .

36. Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаними доводами суду першої інстанції про те, що обов'язок подати звіт про виконання судового рішення може покладатися на суб'єкта владних повноважень виключно під час ухвалення судового рішення.

37. Так, норми КАС України не містять такого обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

38. Оскільки у ст. 382 КАС України зазначається, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), то можна дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

39. Вказана позиція узгоджується із ухвалою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №800/592/17.

40. Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення постановлена з повним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне.

41. З метою реалізації Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

42. Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року, подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

43. Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа не пізніше десяти робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов'язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено.

44. Отже, з 2014 року чинним законодавством України встановлено інший порядок виконання судових рішень у адміністративних справах про соціальний захист громадян.

45. Відповідно до копії Повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 28.09.2018 № 28212/2.2-32 постанова від 25.03.2011, яка ухвалена у справі № 2-а-333/11, 14.09.2018 прийнята до обліку та включена до Першої черги задоволення вимог.

46. Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, а тому немає підстав для зобов'язання його подати звіт.

47. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення даного питання.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

48. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

49. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

50. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

51. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

52. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

53. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 квітня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.