Справа № 160/1450/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Справа № 160/1450/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Арч Артур» до відповідача 1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -
Приватне підприємство «Арч Артур» 13 лютого 2019 року звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за № 943236/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 12 від 10 вересня 2018 року, № 943239/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 13 від 10 вересня 2018 року, № 943238/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 14 від 13 вересня 2018 року, № 943234/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 15 від 13 вересня 2018 року, № 952244/33109390 від 12 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 16 від 13 вересня 2018 року, № 952245/33109390 від 12 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 17 від 13 вересня 2018 року, № 991931/33109390 від 16 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 19 від 14 вересня 2018 року, № 986877/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 20 від 14 вересня 2018 року, № 986876/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 21 від 14 вересня 2018 року, № 986878/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 22 від 14 вересня 2018 року, № 986880/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 23 від 14 вересня 2018 року, № 986883/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 24 від 14 вересня 2018 року, № 986884/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 25 від 14 вересня 2018 року, № 986886/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 14 вересня 2018 року, № 986871/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 27 від 14 вересня 2018 року, № 986872/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 28 від 15 вересня 2018 року, № 986873/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 29 від 15 вересня 2018 року, № 986874/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 30 від 15 вересня 2018 року, № 981766/33109390 від 08 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 31 від 15 вересня 2018 року, № 978944/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 32 від 15 вересня 2018 року, № 978945/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 33 від 15 вересня 2018 року, № 978943/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 34 від 15 вересня 2018 року, № 973707/33109390 від 01 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 35 від 15 вересня 2018 року, № 973711/33109390 від 01 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 36 від 15 вересня 2018 року;
- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 12 від 10 вересня 2018 року, № 13 від 13 вересня 2018 року, № 14 від 13 вересня 2018 року, № 15 від 13 вересня 2018 року, № 16 від 13 вересня 2018 року, № 17 від 13 вересня 2018 року, № 19 від 14 вересня 2018 року, № 20 від 14 вересня 2018 року, № 21 від 14 вересня 2018 року, № 22 від 14 вересня 2018 року, № 23 від 14 вересня 2018 року, № 24 від 14 вересня 2018 року, № 25 від 14 вересня 2018 року, № 26 від 14 вересня 2018 року, № 27 від 14 вересня 2018 року, № 28 від 15 вересня 2018 року, № 29 від 15 вересня 2018 року, № 30 від 15 вересня 2018 року, № 31 від 15 вересня 2018 року, № 32 від 15 вересня 2018 року, № 33 від 15 вересня 2018 року, № 34 від 15 вересня 2018 року, № 35 від 15 вересня 2018 року, № 36 від 15 вересня 2018 року складені Приватним підприємством «Арч Артур» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, в порядку, встановленому чинним законодавством.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що підставою відмови у реєстрації вищевказаних податкових накладних відповідачем 1 зазначено «ненадання платником податку копій документів»: «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. В свою чергу, форма рішення вимагає визначення конкретних документів надання яких гарантує прийняття податкової накладної до реєстрації. Позивач вважає прийняті відповідачем 1 рішення про відмову у реєстрації податкових накладних незаконними, оскільки ПП «Арч Артур» було надано всі необхідні документи, які, на думку позивача, цілком засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено, та всі ці документи складені у відповідності до чинного законодавства України, та до цих документів відповідач 1 не висловив жодних претензій.
Ухвалою від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
14.03.2019 року відповідачем 1 до суду надано відзив на позов, в якому, зокрема, зазначено, що платником у 2018 році подано на реєстрацію податкові накладні №12 від 10.09.2018, №13 від 10.09.2018, №14 від 13.09.2018, №15 від 13.09.2018, №16 від 13.09.2018, №17 від 13.09.2018, №19 від 14.09.2018, №20 від 14.09.2018, №21 від 14.09.2018, №22 від 14.09.2018, №23 від 14.09.2018, №24 від 14.09.2018, №25 від 14.09.2018, №26 від 14.09.2018, №27 від 14.09.2018, №28 від 15.09.2018, №29 від 15.09.2018, №30 від 15.09.2018, №31 від 15.09.2018, №32 від 15.09.2018, №33 від 15.09.2018, №34 від 15.09.2018, №35 від 15.09.2018, № 36 від 15.09.2018.
Реєстрація податкових накладних зупинена у звязку із невідповідністю вимогам п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою КМУ №117 від 21.02.2018 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
В ході аналізу господарської операції та наданих первинних документів встановлено ПП «Арч Артур» не в повному обсязі надано документи, які розкривають зміст проведених господарських операцій, зокрема не надано рахунки фактури, документи на походження товару, сертифікатів походження товарів.
Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі вищевикладеного прийняті Рішення про відмову у реєстрації податкових накладних №12 від 10.09.2018, №13 від 10.09.2018, №14 від 13.09.2018, №15 від 13.09.2018, №16 від 13.09.2018, №17 від 13.09.2018, №19 від 14.09.2018, №20 від 14.09.2018, №21 від 14.09.2018, №22 від 14.09.2018, №23 від 14.09.2018, №24 від 14.09.2018, №25 від 14.09.2018, №26 від 14.09.2018, №27 від 14.09.2018, №28 від 15.09.2018, №29 від 15.09.2018, №30 від 15.09.2018, №31 від 15.09.2018, №32 від 15.09.2018, №33 від 15.09.2018, №34 від 15.09.2018, №35 від 15.09.2018, № 36 від 15.09.2018.
Отже, відповідач 1 вважає, що Рішення комісії про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування є обґрунтованими, правомірними та такими, що прийняті відповідно до норм діючого законодавства та в установленому порядку, а вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
21.03.2019 року позивачем до суду надана відповідь на відзив відповідача 1, в якій, зокрема, зазначено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області своєму відзиві на позов посилається на обставини зупинення реєстрації які є відмінними від дійсних підстав зупинення такої реєстрації відображених у квитанціях до податкових накладних. Так, першочергово зупиняючи реєстрацію податкових накладних Відповідач 1 вказував, що підставою зупинення реєстрації є відповідність податкових накладних вимогам пп 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». При цьому, у відзиві на позов Відповідач 1 на таку підставу не посилається, а вказує, що підставою зупинення реєстрації слугувала інша обставина, а саме: «Реєстрація податкових накладних зупинена у звязку із невідповідністю вимогам п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою КМУ №117 від 21.02.2018 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». В ході аналізу господарської операції та наданих первинних документів встановлено ПП «Арч Артур» не в повному обсязі надано документи, які розкривають зміст проведених господарських операцій, зокрема не надано рахунки фактури, документи на походження товару, сертифікатів походження товарів». Відтак, зупинення реєстрації з посиланням на даний пункт є можливим за умови коли контролюючий орган вказує на ті документи надання яких гарантує реєстрацію ПН, адже загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Підставою для відмови у реєстрації податкових накладних стало ненадання платником податку копій документів. При цьому, в оскаржуваному рішенні не конкретизовано, які саме первинні документи не були надані платником та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної розрахунку коригування Єдиному реєстрі податкових накладних передбачає у разі прийняття відмови з підстав ненадання платником податку копій документів підкреслення яких саме документів не було надано. Проте, в переліку первинних документів, зазначених в рішеннях контролюючим органом, не підкреслено, які саме документи не надані платником податку. Крім того, до повідомлень щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, які направлено до контролюючого органу, додані документи, що підтверджують господарські правовідносини позивача по наданню послуг. Рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є необґрунтованими, з них не вбачаються дійсні та обєктивні підставі для відмови у реєстрації податкових накладних, що підтверджували б відсутність у платника податків права на відображення у податковому обліку з ПДВ заявлених операцій, а, отже, й підтверджували б правомірність відмови в такій реєстрації. Зазначає, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари чи надані послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг). Відповідач безпідставно вказує на необхідність надання Позивачем сертифікатів походження товару, адже його реалізація здійснена без переміщення через митний кордон України, а процедура видачі такого сертифікату застосовується виключно у межах митного оформлення.
14.03.2019 року відповідачем 2 до суду надано відзив на позов, в якому, зокрема, зазначено, що повноваження ДФС України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Вважає, що зобовязання зареєструвати податкові накладні, є похідною вимогою до ДФС України від вимог головного управління ДФС у Дніпропетровській області, оскільки скасування рішення відповідної комісії контролюючого органу є самостійною підставою для реєстрації відповідної податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.28 Порядку.
21.03.2019 року позивачем до суду надана відповідь на відзив відповідача 2, в якій, зокрема, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним. Відповідачем було реалізовано свої дискреційні повноваження шляхом прийняття оскаржених рішень. В свою чергу, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що приватне підприємство «Арч Артур» є платником податку на додану вартість з 01 травня 2018 року.
04 вересня 2018 року, між Приватним підприємство «Арч Артур» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віктор і К» (Покупець) укладено договір поставки № 04091802.
Відповідно до положень п.1 Договору, Постачальник зобовязується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію насіння соняшника (в подальшому Товар) за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем вказаних у даному Договорі, а Покупець зобовязується прийняти та своєчасно здійснити оплату Товару на умовах даного Договору.
За приписами п. 3.4. Договору, Покупець сплачує за поставлений Товар у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника та/або шляхом внесення готівки в касу підприємства протягом 14 календарних днів з моменту надання належним чином оформлених документів.
Приватним підприємством «Арч Артур» складено та направлено до Державної фіскальної служби України для проведення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 10 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 19 вересня 2018 року); № 13 від 13 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 19 вересня 2018 року); № 14 від 13 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 20 вересня 2018 року); № 15 від 13 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 20 вересня 2018 року); № 16 від 13 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 20 вересня 2018 року); № 17 від 13 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 20 вересня 2018 року); № 19 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 24 вересня 2018 року); № 20 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 24 вересня 2018 року); № 21 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 24 вересня 2018 року); № 22 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 24 вересня 2018 року); № 23 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 24 вересня 2018 року); № 24 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 25 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 26 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 27 від 14 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 28 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 29 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 30 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 31 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 32 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 33 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 34 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 35 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року); № 36 від 15 вересня 2018 року (квитанція про зупинення реєстрації від 30 вересня 2018 року).
Відповідно до змісту квитанцій за результатами обробки: «Документ доставлено до ДФС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних».
На виконання вимог п.201.16.1. п.201.16.2. ст.201 ПК України та пропозиції, викладеної у квитанціях, позивачем було направлено до Державної фіскальної служби України повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з доданими документами.
Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН № 943236/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 12 від 10 вересня 2018 року; № 943239/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 13 від 10 вересня 2018 року; № 943238/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 14 від 13 вересня 2018 року; № 943234/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 15 від 13 вересня 2018 року; № 952244/33109390 від 12 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 16 від 13 вересня 2018 року; № 952245/33109390 від 12 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 17 від 13 вересня 2018 року; № 991931/33109390 від 16 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 19 від 14 вересня 2018 року; № 986877/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 20 від 14 вересня 2018 року; № 986876/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 21 від 14 вересня 2018 року; № 986878/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 22 від 14 вересня 2018 року; № 986880/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 23 від 14 вересня 2018 року; № 986883/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 24 від 14 вересня 2018 року; № 986884/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 25 від 14 вересня 2018 року; № 986886/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 26 від 14 вересня 2018 року; № 986871/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 27 від 14 вересня 2018 року; № 986872/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 28 від 15 вересня 2018 року; № 986873/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 29 від 15 вересня 2018 року; № 986874/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 30 від 15 вересня 2018 року; № 981766/33109390 від 08 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 31 від 15 вересня 2018 року; № 978944/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 32 від 15 вересня 2018 року; № 978945/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 33 від 15 вересня 2018 року; № 978943/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 34 від 15 вересня 2018 року; № 973707/33109390 від 01 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 35 від 15 вересня 2018 року; № 973711/33109390 від 01 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 36 від 15 вересня 2018 року.
Підставою відмови у реєстрації вищевказаної податкової накладної зазначено «ненадання платником податку копій документів»: «Договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них» та «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні».
На підставі зазначеного, вважаючи протиправними рішення відповідача щодо відмови у прийнятті податкових накладних, позивач оскаржив їх до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).
Аналогічні норми містить пункт 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України (яка була чинна на час подання податкових накладних), у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Із змісту квитанцій по податковим накладним вбачається, що відповідачем сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 "Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі Наказ №567).
Суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України (чинної на час подачі податкових накладних), оскільки ним не зазначено у квитанціях конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.
Суд вважає, що відповідачем у квитанції наведено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
Таким чином, відповідач був зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.
Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі №567 «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Вичерпний перелік документів).
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - критерії):
1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;
2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
З аналізу норм законодавства слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Також, зі змісту квитанцій по податковим накладним вбачається, що відповідачем запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567.
Проте, відповідачем не було визначено вичерпного переліку документів, надання якого дало б позивачеві можливість реєстрації податкової накладної.
Окрім цього, контролюючий орган, після отримання від позивача письмових пояснень з доданими документами, на адресу позивача жодних запитів щодо недостатності документів для прийняття рішення в рамках розглядуваних пояснень не надавав.
Таким чином, у квитанціях до накладних відповідачем, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Постановою КМУ 21.02.2018 року № 117 Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 117).
У пункту 14 Порядку № 117 зазначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Згідно пункту 18 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 117 комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
У відповідності до вимог пункту 20 Порядку № 117 зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Згідно пункту 23 Порядку комісією регіонального рівня протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку: щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу; щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.
Відповідно до пункту 27 Порядку № 117 рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Суд зазначає, що Рішення комісії № 943236/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 12 від 10 вересня 2018 року; № 943239/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 13 від 10 вересня 2018 року; № 943238/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 14 від 13 вересня 2018 року; № 943234/33109390 від 05 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 15 від 13 вересня 2018 року; № 952244/33109390 від 12 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 16 від 13 вересня 2018 року; № 952245/33109390 від 12 жовтня 2018 року відносно податкової накладної № 17 від 13 вересня 2018 року; № 991931/33109390 від 16 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 19 від 14 вересня 2018 року; № 986877/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 20 від 14 вересня 2018 року; № 986876/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 21 від 14 вересня 2018 року; № 986878/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 22 від 14 вересня 2018 року; № 986880/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 23 від 14 вересня 2018 року; № 986883/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 24 від 14 вересня 2018 року; № 986884/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 25 від 14 вересня 2018 року; № 986886/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 26 від 14 вересня 2018 року; № 986871/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 27 від 14 вересня 2018 року; № 986872/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 28 від 15 вересня 2018 року; № 986873/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 29 від 15 вересня 2018 року; № 986874/33109390 від 13 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 30 від 15 вересня 2018 року; № 981766/33109390 від 08 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 31 від 15 вересня 2018 року; № 978944/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 32 від 15 вересня 2018 року; № 978945/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 33 від 15 вересня 2018 року; № 978943/33109390 від 06 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 34 від 15 вересня 2018 року; № 973707/33109390 від 01 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 35 від 15 вересня 2018 року; № 973711/33109390 від 01 листопада 2018 року відносно податкової накладної № 36 від 15 вересня 2018 року не містять взагалі конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення та чітку підставу для відмови в реєстрації податкових накладних.
Відтак, суд дійшов висновку, що зазначені рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків до контролюючого органу було надано документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковими накладними, у реєстрації яких відмовлено, а належним способом захисту порушеного права є, саме, скасування протиправних рішень..
Також, суд зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, та на те, що такі документи були надані відповідачу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.
Крім того, рішення відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних є актом індивідуальної дії.
Правовий акт індивідуальної дії виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.
Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.
Натомість, оскаржувані рішення комісії не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.
Отже суд дійшов висновку, що рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про відмову у реєстрації податкових накладних, прийняті без врахування всіх обставин у справі та не у спосіб, визначений законом, а відтак, є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобовязання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 10 вересня 2018 року, № 13 від 13 вересня 2018 року, № 14 від 13 вересня 2018 року, № 15 від 13 вересня 2018 року, № 16 від 13 вересня 2018 року, № 17 від 13 вересня 2018 року, № 19 від 14 вересня 2018 року, № 20 від 14 вересня 2018 року, № 21 від 14 вересня 2018 року, № 22 від 14 вересня 2018 року, № 23 від 14 вересня 2018 року, № 24 від 14 вересня 2018 року, № 25 від 14 вересня 2018 року, № 26 від 14 вересня 2018 року, № 27 від 14 вересня 2018 року, № 28 від 15 вересня 2018 року, № 29 від 15 вересня 2018 року, № 30 від 15 вересня 2018 року, № 31 від 15 вересня 2018 року, № 32 від 15 вересня 2018 року, № 33 від 15 вересня 2018 року, № 34 від 15 вересня 2018 року, № 35 від 15 вересня 2018 року, № 36 від 15 вересня 2018 року складені Приватним підприємством «Арч Артур», суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_1 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих ОСОБА_1 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.
Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 Про судове рішення в адміністративній справі, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15 встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Положеннями КАС України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.
У разі задоволення позову суду надано право прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.
З викладено слідує, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Окрім цього, суд зазначає, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
Відтак, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.
Відповідно до пункту 28 Порядку № 117 податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;
набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;
протягом пяти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;
протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.
Таким чином, законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобовязання ДФС зареєструвати податкову накладну в ЄРПН, у зв'язку із чим, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявленого позивачем способу захисту права, порушеного оскаржуваними рішеннями.
Зазначене вище має наслідком задоволення позовних вимог про зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 10 вересня 2018 року, № 13 від 13 вересня 2018 року, № 14 від 13 вересня 2018 року, № 15 від 13 вересня 2018 року, № 16 від 13 вересня 2018 року, № 17 від 13 вересня 2018 року, № 19 від 14 вересня 2018 року, № 20 від 14 вересня 2018 року, № 21 від 14 вересня 2018 року, № 22 від 14 вересня 2018 року, № 23 від 14 вересня 2018 року, № 24 від 14 вересня 2018 року, № 25 від 14 вересня 2018 року, № 26 від 14 вересня 2018 року, № 27 від 14 вересня 2018 року, № 28 від 15 вересня 2018 року, № 29 від 15 вересня 2018 року, № 30 від 15 вересня 2018 року, № 31 від 15 вересня 2018 року, № 32 від 15 вересня 2018 року, № 33 від 15 вересня 2018 року, № 34 від 15 вересня 2018 року, № 35 від 15 вересня 2018 року, № 36 від 15 вересня 2018 року складені Приватним підприємством «Арч Артур» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, в порядку, встановленому чинним законодавством;
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний позов Приватного підприємства «Арч Артур» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Арч Артур» до відповідача 1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за № 943236/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 12 від 10 вересня 2018 року, № 943239/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 13 від 10 вересня 2018 року, № 943238/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 14 від 13 вересня 2018 року, № 943234/33109390 від 05 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 15 від 13 вересня 2018 року, № 952244/33109390 від 12 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 16 від 13 вересня 2018 року, № 952245/33109390 від 12 жовтня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 17 від 13 вересня 2018 року, № 991931/33109390 від 16 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 19 від 14 вересня 2018 року, № 986877/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 20 від 14 вересня 2018 року, № 986876/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 21 від 14 вересня 2018 року, № 986878/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 22 від 14 вересня 2018 року, № 986880/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 23 від 14 вересня 2018 року, № 986883/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 24 від 14 вересня 2018 року, № 986884/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 25 від 14 вересня 2018 року, № 986886/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 14 вересня 2018 року, № 986871/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 27 від 14 вересня 2018 року, № 986872/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 28 від 15 вересня 2018 року, № 986873/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 29 від 15 вересня 2018 року, № 986874/33109390 від 13 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 30 від 15 вересня 2018 року, № 981766/33109390 від 08 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 31 від 15 вересня 2018 року, № 978944/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 32 від 15 вересня 2018 року, № 978945/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 33 від 15 вересня 2018 року, № 978943/33109390 від 06 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 34 від 15 вересня 2018 року, № 973707/33109390 від 01 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 35 від 15 вересня 2018 року, № 973711/33109390 від 01 листопада 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 36 від 15 вересня 2018 року.
Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 12 від 10 вересня 2018 року, № 13 від 13 вересня 2018 року, № 14 від 13 вересня 2018 року, № 15 від 13 вересня 2018 року, № 16 від 13 вересня 2018 року, № 17 від 13 вересня 2018 року, № 19 від 14 вересня 2018 року, № 20 від 14 вересня 2018 року, № 21 від 14 вересня 2018 року, № 22 від 14 вересня 2018 року, № 23 від 14 вересня 2018 року, № 24 від 14 вересня 2018 року, № 25 від 14 вересня 2018 року, № 26 від 14 вересня 2018 року, № 27 від 14 вересня 2018 року, № 28 від 15 вересня 2018 року, № 29 від 15 вересня 2018 року, № 30 від 15 вересня 2018 року, № 31 від 15 вересня 2018 року, № 32 від 15 вересня 2018 року, № 33 від 15 вересня 2018 року, № 34 від 15 вересня 2018 року, № 35 від 15 вересня 2018 року, № 36 від 15 вересня 2018 року складені Приватним підприємством «Арч Артур», в порядку, встановленому чинним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник