Справа № 826/8344/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2019 року № 826/8344/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про зобов'язання вчинити дії

Прийняв до уваги наступне

ОСОБА_1 (надалі по тексту - ОСОБА_1 та/або позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд зобов'язати Департамент захисту економіки Національної поліції України зарахувати начальнику відділу протидії злочинам в бюджетній сфері Департаменту захисту економіки Національної поліції України майору поліції ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1) до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції в період з 01.09.2009 по 14.05.2012, що становить 02 роки 08 місяців 14 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не враховано вислугу років у податковій міліції. Зазначив, що законодавець задекларував рівність і однаковість трудових і соціальних гарантій колишніх працівників міліції та поліцейських, а відтак, відповідач зобов`язаний зарахувати стаж роботи у податковій міліції позивача.

Ухвалою суду від 31.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в даній адміністративній справі.

20.06.2018 відповідач подав до суду відзив на даний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що частиною 2 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу роботи в поліції. Служба в податковій поліції у цьому переліку відсутня, а тому дії відповідача щодо неврахування стажу роботи позивача у податковій міліції відповідають вимогам закону.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи, а саме - відомостей з трудової книжки та послужного списку, трудовий стаж позивача складається з :

- З 01.09.2001 по 25.06.2005 проходив навчання в Національній академії державної податкової служби України;

- З 01.09.2005 по 26.06.2006 проходив навчання в Національній академії державної податкової служби України;

- З 31.07.2006 по 21.08.2009 працював в Державній податковій інспекції м.Полтави;

- З 14.05.2012 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ;

- З 07.11.2015 по теперішній час проходить службу в Національній поліції України на посаді заступника начальника управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки - начальника відділу протидії злочинам у бюджетній сфері Департаменту захисту економіки Національної поліції України в званні майора поліції.

05 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити, яка вислуга років зарахована при прийнятті на службу до Національної поліції України, а саме станом на 07.11.2015, а також просив вказати розмір надбавки за вислугу років.

За результатами розгляду заяви Департамент захисту економіки Національної поліції України листом від 16.05.2018 за вих. № 5718/39/03-2018 повідомило, що відповідно до особової справи позивача вислуга рокі станом на 07.11.2015 становить 08 років 06 місяців 02 дні.

На думку позивача, дії відповідача стосовно не врахування його вислуги років у податковій міліції не ґрунтується на нормах чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в України» № 508-VI від 05.07.2012 внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1. статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статей 24, 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року № 509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Отже, взаємозастосування зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у податковій міліції у контексті питання порушеного позивачем прирівняна до служби в органах внутрішніх справ України. До того ж, як вже було зазначено судом, позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - старший лейтенант податкової міліції, яке у свою чергу призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114.

Тому, суд вважає, що відповідачем безпідставно поставлено під сумнів приналежність вислуги років позивача у податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ України, та не враховано 02 років 08 місяців 14 днів такої вислуги при прийнятті на роботу.

За таких обставин, суд зазначає, що служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню.

Одночасно, суд зазначає, що згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом позивачем не заявлено вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, що станом на 07.11.2015 становила 02 роки 08 місяців 14 днів.

Проте, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 27.06.2018 (а.с. 4).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправним не зарахування Департаментом захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, що станом на 07.11.2015 становила 02 роки 08 місяців 14 днів.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40111732, 01601, м.Київ, вул.Богомольця, 10) зарахувати начальнику відділу протидії злочинам в бюджетній сфері Департаменту захисту економіки Національної поліції України майору поліції ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1) до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції в період з 01.09.2009 по 14.05.2012, що становить 02 роки 08 місяців 14 днів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40111732, 01601, м.Київ, вул.Богомольця, 10) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій