Справа № 2140/1917/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1917/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю представників апелянта Нечпал А.Л. та Шестопалової Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 13:31 год за правилами спрощеного позовного провадження у м.Херсоні у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області щодо припинення нарахування Позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, належних йому, як учаснику бойових дій з 01.06.2018 р. та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області призначити позивачу, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій, за адресою: АДРЕСА_1 з 01.06.2018 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протиправною є відмова відповідача щодо призначення позивачу пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій, у зв`язку з тим, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач та членами його сім`ї, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього мають право на отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення у формі постанови, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до листа Каховського об`єднаного міського військового комісаріату від 12.06.2018 року №1823, управління повідомлено, що позивач проходить військову службу за контрактом. Отже фактично за зареєстрованим місцем проживання не перебуває. Апелянта зазначає, що на виконання підпункту 1 пункту 11 Положення про ЄДАРП, відповідачем після проведення звірки інформації, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надійшла від підприємств, що надають послуги, та виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків та розміру пільг, що надані пільговику ОСОБА_1 призупинено з 01.06.2018 року провадження розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації. Апелянт вважає, що твердження позивача, що ним не змінювалося фактичне місце проживання не відповідає дійсності, оскільки позивач у період з 2003 р. по 2005 р., з 2014 р. по 2015 р. та з 2015р. по 2017р. брав участь в антитерористичній операції, отже, під час проявлення документів для взяття на облік в ЄДАРП надав неправдиві відомості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Позивач зазначає, що знаходиться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, та не змінював свого фактичного місяця проживання з 07.04.2002 року по теперішній час.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 31.08.2015 р. має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Вказане посвідчення безтермінове.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач з 07.06.2016 р. перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі по тексту - ЄДАРП) за категорією учасник бойових дій.

Листом від 26.06.2018 р. відповідач повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до листа Каховського об`єднаного міського військового комісаріату від 12.06.2018р. позивач проходить військову службу за контрактом та довготривалий час не проживає за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

Крім того, з метою запобігання нецільового використання бюджетних коштів повідомлено, що управління не має можливості проводити розрахунку з підприємствами за надані позивачу та членам сім`ї пільги з оплати житлово-комунальних послуг з 01 червня 2018 року до отримання інформації щодо фактичного проживання у с.Петропавлівка.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Положенням не передбачено можливості виключення з Реєстру інформації про пільговиків. Крім того, суд зазначав, що в матеріалах справи наявна довідка від 2018 року, видана Зеленопільською сільською радою територіальної громади Херсонської області відповідно до якої ОСОБА_1 з 07.04.2002 р. дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10). Також наявна довідка № 2187 від 06.11.2018 року, видана Зеленопільською сільською радою територіальної громади Херсонської області відповідно до якої ОСОБА_1 з дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому позивач має право на пільги, передбачені статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с.71).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 4 - 6 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством, знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Механізм включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр) інформації про пільговика визначений Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення).

Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей (п. 1 Положення).

Для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується (п. 5 Положення).

У разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово.

У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання.

Аналіз наведених правових норм дають підстави для висновку, що право на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг особа набуває з моменту отримання відповідного статуту, в даному випадку позивач - з моменту набуття ним статусу учасника бойових дій. Таке право є безумовним та не може бути обмежено.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що позивач є військовослужбовцем, проходить службу за контрактом і знаходиться в розпорядженні відповідного військового формування, відсутній за місцем реєстрації та не користується житлово-комунальними послугами, з огляду на наступне.

Стаття 33 Конституції розрізняє місце перебування громадянина і місце його проживання.

При цьому, місце перебування фізичної особи - це те місце, де вона знаходиться тимчасово (готель, санаторій, притулок тощо).

Місце проживання фізичної особи - це місце, де громадянин постійно чи переважно проживає (як власник будинку чи квартири; як наймач чи піднаймач житла; як член сім`ї власника, наймача тощо або на іншій підставі, встановленій законодавством, у будинку-інтернаті для інвалідів, громадян похилого віку тощо).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Законом України від 11.12.2003 № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що громадяни України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Статтею 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року, визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (стаття 4 Закону № 2011-ХІІ).

Колегія суддів, зазначає, що ст. 91 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

З матеріалів справи встановлено, що з 07.06.2016 р. позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги категорією учасник бойових дій.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки від 2018 року, виданої Зеленопільською сільською радою територіальної громади Херсонської області ОСОБА_1 з 07.04.2002 р. дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 2187 від 06.11.2018 року, виданої Зеленопільською сільською радою територіальної громади Херсонської області Мамчій В.Д. дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач проходив військову службу в періоди: з 01.10.2015р. по 30.09.2016р., з 30.09.2016р. по 24.01.2017р., з 12.01.2018 р. по 12.07.2018 р. Таким чином, у вказані періоди позивач перебував на військовій службі.

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на пільги, які визначені статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пільги надані позивачу у зв`язку набуттям ним статусу учасника бойових дій, а не з підстав проходження військової служби, яка не може розглядатись як підстава позбавлення цих пільг.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянт, що держава не може забезпечувати водночас грошові компенсації за житло за місцем проходження служби та надавати пільги за іншою адресою (місцем реєстрації військовослужбовця), оскільки останнім не надано суду доказів, що позивач має житло, зареєстрований та постійно проживає за місцем проходження служби, отримує зазначені пільги саме за місцем проходження служби.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи позивачеві у призначенні пільги зі сплати комунальних послуг, як учаснику бойових дій, за адресою: АДРЕСА_1 з 01.06.2018 р, відповідачем не було враховано вищевказані положення чинного законодавства, а тому вказана відмова є протиправною.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації Херсонської області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст судового рішення складено 12.04.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов