Справа № 826/15118/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року № 826/15118/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою діяльністю "УКРІСТГАЗ"
до про Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю:

від позивача - Пархомчук Р.І.;

від відповідача - Геращенко В.І.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІСТГАЗ" (далі - ТОВ "УКРІСТГАЗ") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) від 20.06.2018 № 2 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 202820000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевірка проведена контролюючим безпідставно, в порушення встановленого Податковим кодексом України процесуального порядку, відтак, вважає, що результати останньої є недопустимими, а прийняте податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. На думку позивача, висновок ГУ ДФС, викладений у акті перевірки, є необґрунтованим. Стверджує, що правомірність та добросовісність дій позивача поставлена перевіряючими в залежність від результатів господарської діяльності, податкової дисципліни та можливої фіктивності його контрагента - ТОВ "Шеваль Компані". При цьому, в акті перевірки не наведено фактів та доказів, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ТОВ "УКРІСТГАЗ" як платника податків, або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності його контрагента.

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15118/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 15.11.2018.

31.10.2018 до суду від представника відповідача Щуренко Ю.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що факт допуску до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки. Зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин справи, оскільки невстановлені слідством особи з метою прикриття незаконної діяльності зареєстрували ТОВ "Шеваль Компані" у органах державної реєстрації без відома фізичної особи, що по документах рахується засновником та директором даного підприємства, не маючи, при цьому, наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність та господарські операції по наданню відповідних послуг від імені ТОВ "Шеваль Компані" на адресу ТОВ "УКРІСТГАЗ" фактично не здійснювались. Таким чином, підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи, а відтак господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

14.11.2018 представником позивача Москаленко А.Г. подано до суду відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що надані відповідачем документи в обґрунтування своєї правової позиції, зокрема, листи ГСУ ФР ДФС від 16.02.2018 № 4918/7/99-99-23-01-17, від 19.02.2018 № 9079/7/26-15-23-0129, лист ГОУ ДФС від 12.02.2018 № 258/99-99-21-08-18, пояснення ОСОБА_5 від 20.01.2017, протокол допиту свідка ОСОБА_5, лист ГОУ ДФС у м. Києві від 21.03.2018 № 8329/99-99-21-08-17, заява ОСОБА_5, лист Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 27.04.2018 № 10/02/13311, не були покладені в основу акта перевірки. Звернув увагу, що обставини, встановлені у кримінальному провадженні, не мають преюдиційного значення.

15.11.2018 представником позивача Москаленко А.Г. подано до суду клопотання, у якому останній просить суд долучити до матеріалів справи акт прийому-передачі векселів як додаток до договору купівлі-продажу цінних паперів від 17.10.2016 № БВ 178/2-16. У вказаному клопотанні представник позивача акцентував увагу і на тому, що вказаний акт був у розпорядженні контролюючого органу під час перевірки та під час адміністративного оскарження.

Судове засідання 15.11.2018 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Катющенка В.П. на лікарняному, наступне судове засідання було призначено на 06.12.2018.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 06.12.2018, задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит в якості свідка керівника ТОВ "Шеваль Компані" ОСОБА_5, у зв'язку з чим оголошено перерву до 17.01.2019.

26.12.2018 представником позивача Москаленко А.Г. подано до суду клопотання про доручення до матеріалів справи копій простих векселів, виписаних позивачем на користь ТОВ "Шеваль Компані", датовані 08.11.2016; доказів направлення копій простих векселів, виписаних позивачем на користь ТОВ "Шеваль Компані", датованих 08.11.2016, та копії акта прийому-передачі векселів; бухгалтерських довідок № 90, 97, картки рахунку 352 за жовтень 2016 року.

Ухвалою суду від 17.01.2019 закрито підготовче провадження у справі № 826/15118/18, призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 21.02.2019 о 16:00.

17.01.2019 ОСОБА_5 направлено повістку про виклик у судове засідання останньої в якості свідка.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення повістка вручена ОСОБА_5 28.01.2019.

20.02.2019 представником позивача Пархомчуком Р.І. подано до суду пояснення, у яких останній акцентував увагу на висновках судових рішень у аналогічних спорах.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 21.02.2019 свідка, судом оголошено перерву до 28.03.2019 та повторно викликано в якості свідка керівника ТОВ "Шеваль Компані" ОСОБА_5

21.02.2019 ОСОБА_5 направлено повістку про виклик у судове засідання останньої в якості свідка, яка відповідно до статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається належним чином врученою останній.

19.03.2019 представником позивача Пархомчуком Р.І. подано до суду повідомлення про виконання вимог суду та направлення ОСОБА_5 повідомлення з пропозицією компенсувати будь-які транспортні витрати, що виникнуть під час переміщення до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Представник позивача у судовому засіданні 28.03.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.03.2019 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 у судове засіданні 28.03.2019 не прибула, з огляду на що та відповідно до статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження розгляду справи.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 25.05.2018 по 30.05.2018 посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 21.05.2018 № 8757, виданого ГУ ДФС у м. Києві відповідно до статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ "УКРІСТГАЗ" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ "Шеваль Компані" за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатом якої складено акт від 30.05.2018 № 359/26-15-14-02-01-14/37994284 (том 1 а.с. 16-22).

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "УКРІСТГАЗ" пунктів 5, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2016 рік в сумі 202820000,00 грн, за 2017 рік на загальну суму 202820000,00.

Не погодившись з висновками контролюючого органу, 06.06.2018 позивач подав заперечення до акта перевірки № 06/06-1. До заперечень позивачем було додано копію акта прийому-передачі векселів від 08.11.2016 (том 1 а.с. 23-28).

За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС у м. Києві листом від 15.06.2018 № 28012/10/26-15-14-02-01, за змістом яких висновки акта перевірки від 30.05.2018 № 359/26-15-14-02-01-14/37994284 залишено без змін (том 1 а.с. 29-30).

20.06.2018 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 202820000,00 грн (том 1 а.с. 31).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 04.07.2018 № 04/07-1 (том 1 а.с. 32-35).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.08.2018 № 27862/8/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.06.2018 № 2 залишено без змін, а скаргу - без задоволення (том 1 а.с. 42-43).

Вважаючи безпідставними висновки акта перевірки та протиправним прийняте податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок контролюючого органу про неможливість підтвердити реальність проведення господарських операцій ТОВ "УКРІСТГАЗ" та ТОВ "Шеваль Компані" за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності. На думку контролюючого органу, фактично мало місце оприбуткування в бухгалтерському обліку фінансових активів (цінних паперів), джерело походження яких не встановлено. Наявність фактів реалізації є свідченням набуття ТОВ "УКРІСТГАЗ" у власність (безоплатного отримання) таких цінних паперів без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.

Указаний висновок контролюючого органу ґрунтується на наступному:

- у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься ухвала Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2018 у справі № 757/11009/18-к, з якої вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000018 від 21.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 205 КК України. До слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 19.02.2018 №9079/7/26-15-23-0129 (лист ГСУ ФР ДФС України від 16.02.2018 №4918/7/99-99-23-01-17) щодо вчинення кримінального правопорушення за фактом створення та використання невстановленими особами ТОВ "Шеваль Компані" () з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на ухилення від сплати податків. Досудовим розслідуванням встановлено, що керівником та засновником ТОВ "Шеваль Компані" являється ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ОСОБА_5.) яка повідомила, що не має ніякого відношення до створення та діяльності вказаного підприємства, а також те, що їй невідомо, яким чином вказане підприємство було зареєстровано на її ім'я.

- за даними картки "СФП" ІС "Податковий Блок" стосовно засновника та керівника ТОВ "Шеваль Компані" зареєстровано кримінальне провадження № 0000018 від 21.02.2018 за частиною першою статті 205 КК України.

- від ДФС України отримано податкову інформацію, за якою надано інформацію щодо матеріалів кримінального провадження № 0000018 від 21.02.2018 для використання їх під час проведення перевірки, а саме: заява ОСОБА_5, яка значиться керівником та засновником ТОВ "Шеваль Компані" про те, що зазначена інформація є недостовірною та яка стверджує, що реєстрація цілого ряду підприємств, в тому числі, ТОВ "Шеваль Компані", на її ім'я проведена без її відома. Крім того, у заяві вказано про те, що жодні установчі документи ОСОБА_5 не підписувала, звітність не подавала, нікому не надавала довіреностей на вчинення від її імені жодних дій, пов'язаних з діяльністю вказаного суб'єкта господарювання;

- листом від 25.05.2018 № 2074/8/26-55-23 за підписом СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надано дозвіл на використання інформації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000018, в тому числі протоколу допиту як свідка ОСОБА_5 від 05.03.2018.

- у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2018 у справі № 805/3729/17, у якому встановлено, що постановою НКЦПФР від 23.08.2017 № 360-СХ-6-Т було застосовано санкцію за відмову ліцензіата в проведенні перевірки у вигляді анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку діяльності з торгівлі цінними паперами АЕ № 294692.

Крім того, актом перевірки зафіксовано, що до перевірки позивачем не було надано акта прийому-передачі векселів.

Зазначені обставини, на думку контролюючого органу, свідчать про обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (далі - Закон № 996-ХIV).

За визначенням статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції. При цьому, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з наведеними вище нормами Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2016 між ТОВ "Шеваль Компані" (продавець) в особі директора ОСОБА_5, ТОВ "Донброкфінанс" (повірений), що діє на підставі ліцензії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку АЕ № 294692 від 24.06.2014 (строк дії необмежений) на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності в особі директора Начевного С.О. та ТОВ "УКРІСТГАЗ" (покупець) в особі директора Кушнарьова Б.М. укладено договір № БВ178/2-16 купівлі-продажу цінних паперів, згідно умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти зазначені акції прості іменні, емітентом яких є ТОВ КУА "Лемако Ессет Менеджмент" (ЗНВПІФ "Континентальний фонд нерухомості"), у кількості 20282 штук загальною вартістю 20282000 грн.

Пунктом 2.1 визначено, що передача цінних паперів здійснюється безпосередньо від продавця до покупця протягом 14-ти календарних днів з моменту підписання цього договору. Сторони домовились, що перереєстрація прав власності на цінні папери буде проводитись у депозитарній системі України згідно чинного законодавства України. Передача цінних паперів від продавця до покупця оформлюється актом прийому-передачі цінних паперів, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору передбачено, що покупець зобов'язується сплатити загальну договірну вартість цінних паперів до 31.10.2016, шляхом перерахування грошових коштів безпосередньо на банківський рахунок продавця в національній валюті України.

За погодженням сторін можливі інші форми розрахунку, що не суперечать діючому законодавству України (пункт 2.3 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору продавець гарантує, що цінні папери, які є предметом дійсного договору, нікому не передачі, не заставлені, не знаходяться під арештом, не погашені та не блоковані іншим чином. Продавець гарантує, що підписання і виконання цього договору не тягне порушення закону, іншого нормативного акту чи судового рішення, яке вступило в силу на момент підписання цього договору, і яке стосується продавця.

25.10.2016 ТОВ "Шеваль Компані" (продавець), ТОВ "Донброкфінанс" (повірений) та ТОВ "УКРІСТГАЗ" (покупець) складено та підписано акт прийому-передачі цінних паперів, яким засвідчено факт передачі продавцем та прийому покупцем акцій простих іменних, емітентом яких є ТОВ КУА "Лемако Ессет Менеджмент" (ЗНВПІФ "Континентальний фонд нерухомості"), у кількості 20282 штук (том 1 а.с. 37).

03.11.2016 сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу цінних паперів від 17.10.2016 № БВ178/2-16, у якій останні вирішили, з метою погашення заборгованості покупця перед продавцем, покупець виписує в адресу продавця власні прості векселі на загальну суму 202820000,00 грн (том 1 а.с. 39).

Згідно акта прийому-передачі векселів від 08.11.2016 ТОВ "УКРІСТГАЗ" передав, а ТОВ "Шеваль Компані" прийняв як оплату векселі прості в кількості 81 штуки загальною вартістю 202820000,00 грн (том 1 а.с. 27-28).

Також 08.11.2016 ТОВ "Шеваль Компані" (продавець), ТОВ "Донброкфінанс" (повірений) та ТОВ "УКРІСТГАЗ" (покупець) складено акт про зобов'язань до договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ178/2-16 від 17.10.2013, яким підтверджується здійснення покупцем оплати вартості придбаних цінних паперів.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першої статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обіг векселів в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов'язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи. Використання векселів Національним банком України здійснюється відповідно до законодавства України про обіг векселів.

За визначенням частини першої статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до частин першої та третьої статті 341 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Безготівкові розрахунки можуть здійснюватися у формі платіжних доручень, платіжних вимог, вимог-доручень, векселів, чеків, банківських платіжних карток та інших дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

Наведені вище обставини та норми чинного законодавства свідчать про, те що проведені розрахунки ТОВ "УКРІСТГАЗ" з ТОВ "Шеваль Компані" по договору купівлі-продажу цінних паперів від 17.10.2016 № БВ178/2-16 шляхом власної емісії простих векселів та передачі їх актом приймання-передачі векселів та виконання зобов'язання від 08.11.2016 є правомірними та відповідають вимогам законодавства України.

У акті перевірки відповідач стверджує, що позивачем не було надано на запит контролюючого органу акта прийому-передачі векселів.

При цьому, позивач наголошує, що такий акт був у розпорядженні контролюючого органу як під час проведення перевірки, так і під час розгляду заперечень на акт перевірки та адміністративного оскарження.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Одночасно пунктом 85.6 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідачем не надано суду доказів фіксації у встановленому законом порядку факту ненадання позивачем на вимогу контролюючого органу витребовуваних документів, а тому, за наведених обставин, суд вважає безпідставними доводи у цій частині.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що при розгляді заперечень контролюючий орган зобов'язаний розглянути не тільки заперечення, а й додані до них документи.

Поряд з цим, у листі від 15.06.2018 № 28012/10/26-15-14-02-01 "Про розгляд заперечень" ГУ ДФС у м. Києві взагалі не надано оцінки доданому позивачем акту прийому-передачі векселів.

Встановлені обставини свідчать про те, що висновок акта перевірки фактично ґрунтується на інформації кримінального провадження № 0000018 від 21.02.2018, а саме: протоколі допиту свідка ОСОБА_5 від 05.03.2018, у якому остання заперечує свою причетність до діяльності ТОВ "Шеваль Компані".

Позивач, на спростування доводів контролюючого органу, надав до справи копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 03.08.2018, за змістом якої остання з 11.02.2015 є засновником та учасником ТОВ "Шеваль Компані". Також, ОСОБА_5 зазначила, що в рамках правовідносин, що склались між ТОВ "Шеваль Компані" та ТОВ "УКРІСТГАЗ" нею особисто було посвідчено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ178/2-16 від 17.10.2016 та усі супровідні до них правочини. З приводу показань в рамках кримінального провадження № 0000018, ОСОБА_5 зазначила, що зміст протоколу було складено заздалегідь і не з її слів. З вказаним протоколом її ознайомили лише поверхнево, допит проходив без присутності адвоката та під психологічним тиском уповноваженої особи (том 1 а.с. 116).

З метою з'ясування обставин справи, судом було вжито передбачені Кодексом адміністративного судочинства України заходи для допиту керівника ТОВ "Шеваль Компані" ОСОБА_5 в якості свідка, проте остання у судові засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов'язковості вироку для адміністративного суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об'єктивного та суб'єктивного критеріїв.

Так, об'єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб'єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Суд звертає увагу, що факт фіктивного підприємництва ТОВ "Шеваль Компані" не визнаний відповідним вироком суду, а тому посилання контролюючого органу на наявність пояснень, протоколів допиту директора ТОВ "Шеваль Компані" позивача суд не приймає до уваги.

Суд також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2018 у справі №2а/0370/205/12, згідно якої сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.1995 у справі "Алене де Рібемон (Allenet de Ribemont) проти Францїї", Суд зазначив, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої - випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Таким чином, жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", тобто перебираючи на себе функцію судді.

Відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що до компетенції відповідача не належить оцінка доказів, зібраних у межах кримінального провадження, у разі відсутності їх оцінки уповноваженим органом.

Суд зазначає, що матеріали кримінального провадження не можуть використовуватися як підстава для висновків під час проведення перевірок без їх оцінки уповноваженими органами.

Таким чином, суд взагалі не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у акті перевірки, в частині посилань на обставини, встановлені у кримінальному провадженні № 0000018.

Щодо посилань контролюючого органу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2018 у справі № 805/3729/17-а, за яким наведено інформацію про анулювання ліцензії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серії АЕ №294692 від 24.06.2014, виданої ТОВ "Донброкфінанс", а саме: постановою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.08.2017 № 360-СХ-6-Т застосовано санкцію про відмову ліцензіатів у проведенні перевірки у вигляді анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку-діяльності з торгівлі цінними паперами серії АЕ 294692 від 24.06.2014.

Суд зазначає, що станом на момент укладення договору та здійснення на його підставі розрахунків вказана ліцензія на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку-діяльності з торгівлі цінними паперами серії АЕ 294692 від 24.06.2014 була чинна та не анульована, а відтак посилання на зазначене рішення не є обґрунтованим.

Крім того, в акті перевірки відсутня інформація щодо набрання даним рішенням законної сили, а відтак суд вважає безпідставним посилання контролюючого органу на вказані обставини, які не стосуються в даному випадку предмета доказування.

Щодо недекларування емітентом цінних паперів у фінансовій звітності наявності емісії цінних паперів, фінансових зобов'язань та заборгованості в наведених обсягах, суд зазначає, що згідно зі статтею 61 Конституції України відповідальність осіб має індивідуальний характер, при цьому будь-які протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обов'язку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.06.2018 № 2 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для надання правової оцінки доводам позивача щодо відсутності у контролюючого органу підстав для проведення перевірки, оскільки позивач не оскаржив наказ про призначення перевірки.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІСТГАЗ" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3, ідентифікаційний код 37994284) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) від 20.06.2018 № 2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІСТГАЗ" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3, ідентифікаційний код 37994284) 616700,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 8 квітня 2019 року.