Справа № 140/38/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

09 квітня 2019 року ЛуцькСправа № 140/38/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових вимог,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових вимог задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 07.05.2018 №Ф-4650-17У та від 07.11.2018 №Ф-4650- 17У.

Згідно із відміткою служби діловодства, 29.03.2019 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат у сумі 3 800 грн. на правничу допомогу надану адвокатом ОСОБА_2

08.04.2019 від позивача надійшла заява про розгляд вказаної заяви за його відсутності.

Відповідач у судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про розгляд заяви, також надав заперечення на подану заяву, в якій зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, атому просить відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як установлено, позивач до закінчення судового розгляду подав заяву вх. №2597/19 від 21.02.2019 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, а також надав ряд документів (копія договору та акт виконання робіт).

За приписами частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, із вимог частини першої статті 252 КАС України вбачається, що додаткове судове рішення може бути прийняте на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду. Судове засідання із розгляду питання про прийняття додаткового не є складовою частиною судового розгляду і не може використовуватись ля дослідження нових доказів.

Вказана норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового рішення з метою усунення такого недоліку, як його неповнота, тобто невирішеність питань, стосовно яких було досліджено докази.

Також відповідно до статті 132 Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовим рішенням від 21 лютого 2019 року у справі № 140/38/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових вимог вирішено питання щодо судових витрат: позивачу відмовлено у стягненні 3 800 грн коштів, затрачених на правничу допомогу адвокату ОСОБА_2, оскільки останнім не надано достатніх письмових доказів, зокрема, не надано довідки ДФС про взяття на облік адвоката як платника податків, виписки з банківського рахунку про зарахування коштів та відображення отриманих коштів в Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а подані докази були недостатніми і не підтвердили фактичних витрат на правову допомогу.

Вказане судове рішення позивач отримав 05 березня 2019 року, що стверджується поштовим повідомленням про вручення.

Із поданої позивачем заяви про від 29 березня 2019 року та доданих до неї документів установлено, що фактичну оплату витрат на послуги адвоката позивач здійснив 28 березня 2019 року. Вказана обставина підтверджується копіями квитанції № 0.0..1 від 28 березня 2019 року, меморіального ордера від 28 березня 2019 року, книги обліку доходів і витрат. Хоча із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу звернувся ще 21 лютого 2019 року і в цей же день було ухвалене судове рішення, яке, як убачається із відмітки на поштовому повідомленні № 870 було отримано останнім 05 березня 2019 року.

Водночас, із заявою про відшкодування витрат на послуги адвоката до суду звернувся 29 березня 2019 року.

Нормами частини сьомої статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 244 Кодексу одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 5 частини першої статті 244 Кодексу).

Відповідно до частин п'ятої, шостої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат (пункт 2 частини п'ятої статті 246 КАС України), а в разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат (пункт 4 частини шостої статті 246 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону в чинній редакції у їх системному взаємозв'язку і в контексті заявлених позивачем вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу дає підстави для висновку, що насамперед слід звернути увагу на те, що такий механізм виправлення чи усунення допущеного судом не вирішення вимог при ухваленні рішення передбачає, що питання, які не вирішив суд, ухваливши рішення, яким закінчено розгляд справи, повинні існувати на дату його ухвалення. Відповідно до процесуального закону суд мав їх вирішити і результат їх вирішення мав би бути відображений в тексті ухваленого рішення (зокрема в резолютивній його частині).

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/2266/16.

Оскільки позивач подав заяву і відповідні документи після того, як суд ухвалив рішення у справі і у встановленому законодавством порядку, письмових доказів про передачу таких коштів за виконані роботи та отримання їх адвокатом не подав (фактично позивач такі витрати поніс після ухвалення судового рішення), тому підстави для ухвалення за цією заявою додаткового рішення відповідно до статті 252 КАС України відсутні.

Враховуючи вищевикладене, заяву про ухвалення додаткового рішення на підставі частини сьомої статті 139 КАС України необхідно залишити без розгляду.

Водночас, суд розяснює, що позивач не позбавлений права на відшкодування витрат на послуги адвоката, які він поніс у звязку із розглядом цієї справи, за рахунок відповідача, однак захист цього права можна реалізувати у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 248, 252, 256, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових вимог залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

ОСОБА_3 Костюкевич