Справа № 120/1215/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 квітня 2019 р. Справа № 120/1215/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Разом із позовною заявою представником позивача також подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_3 в'їзду в Україну строком на 3 роки. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача зазначила, що позивач є студентом Вінницького національного медичного університету імені ОСОБА_4, навчальний процес у якому триває. Однак, внаслідок неправомірно прийнятого відповідачем рішення позивач починаючи з 23.02.2019 року позбавлений можливості приймати участь у навчанні, що може призвести до відрахування його із навчального закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, представник позивача зазначає, що внаслідок прийнятого відповідачем рішення позивач з 23.02.2019 року позбавлений можливості приймати участь у навчанні, що може призвести до його відрахування із навчального закладу.

Разом із тим, вказані посилання представника позивача ґрунтуються виключно на її власних припущеннях щодо можливого відрахування позивача із навчального закладу у період розгляду даної справи Вінницьким окружним адміністративним судом.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на можливе відрахування позивача із навчального закладу через його відсутність на заняттях з 23.02.2019 року, адже як слідує із копії паспорта громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, долученого до матеріалів позовної заяви, останній залишив територію України ще 17.11.2018 року. При цьому, будь-яких відміток про в'їзд чи (або) про заборону в'їзду на територію України після 17.11.2018 року його паспорт не містить.

З огляду на викладене, є незрозумілим у чому саме полягає нагальна потреба у зупинені дії рішення від 30.08.2018 року про заборону громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_3 в'їзду в Україну в квітні 2019 року, враховуючи, що територію України він залишив ще в листопаді 2018 року.

До того ж, саме лише оскарження позивачем рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_3 в'їзду в Україну строком на 3 роки, на думку суду, не може свідчити про його очевидну протиправність.

Таким чином, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана представником позивача заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10.04.2019 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна