Справа № 1940/1850/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/172/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року (суддя - Баранюк А.З., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Тернопіль, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №1940/1850/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1,

про стягнення податкового боргу,

встановив:

У вересні 2018 року позивач ГУ ДФС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив стягнути до бюджету податковий борг у сумі 17715,57 грн..

Відповідач позову не визнала, у суді першої інстанції подала відзив, у якому просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Львівській області податковий борг по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в сумі 17715,57 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 05.11.2018 року не погодилась відповідач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що всупереч вимогам ст.94 КАС України, пункту 5.27 Національного стандарту України, затв. Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 р., позивачем додано ксерокопію податкової вимоги, яка не містить відомостей щодо особи, яка своїм підписом засвідчила ксерокопію (посада, повноваження на засвідчення копій), а також відсутня дата засвідчення копії. Крім того, до заяви долучена довідка за підписом ОСОБА_2 повноваження якої також не відомі. Вважає апелянт, що оскільки заявлені позовні вимоги обгрунтовувались неналежними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 05.11.2018 р. та відмовити в задоволенні позову.

Позивач ГУ ДФС у Львівській області у суді апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду від 05.11.2018 року залишити в силі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на 20.06.2018 року позивач мала податковий борг на суму 17715,57 грн., у зв'язку із несплатою податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (а.с. 9).

Цей податковий борг виник у зв'язку із несплатою узгоджених грошових зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2017 року форми «Ф»: №15577-17 - на суму 5800,69 грн. та №15576-17 - на суму 11914,88 грн. (а.с. 10, 12).

Позивачем було надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №23694/17 від 15.03.2018 року про сплату податкового боргу на суму 17715,57 грн. (а.с. 11).

На час розгляду даного адміністративного позову в суді першої інстанції вказана сума податкового боргу відповідачем не була сплачена в добровільному порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу у сумі 17715,57 грн., з врахуванням наступного.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Виконанням податкового обов'язку є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання визначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідною граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом цього строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до пункту 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Із матеріалів справи видно та не заперечується сторонами по справі, що у відповідача станом на 20.06.2018 р. наявна податкова заборгованість в сумі 17715,57 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 20.12.2017 р. №15577-17 на суму 5800,69 грн., та №15576-17 на суму 11914,88 грн..

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи немає доказів того, що розглядувані податкові повідомлення-рішення від 20.12.2017 року чи податкова вимога від 15.03.2018 року були (або є) оскарженими у визначеному законом порядку.

Відповідно до п.87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно п.95.1, п.95.2 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не сплатила узгодженої суми податкового зобов'язання, а тому податковим органом правомірно здійснено заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 17715,57 грн..

Відносно покликань апелянта на те, що додані позивачем до позовної заяви копії документів, зокрема копія податкової вимоги, не є належним доказом і тому не повинна братись до уваги, то колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах адміністративної справи копії письмових документів, які були надані позивачем, являються належним чином засвідчені, а зміст цих документів підтверджується доказами по справі, на підставі яких суд першої інстанції дійшов об'єктивного висновку про наявність у відповідача податкового боргу.

Отже, наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року в адміністративній справі №1940/1850/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 11.04.2019 року