Справа № 640/20094/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року № 640/20094/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - Каленчук І.С.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1800000,00 грн, у тому числі: 1440000,00 грн - за податковими зобов'язаннями та 360000,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 150000,00 грн, у тому числі: 120000,00 грн - за податковими зобов'язаннями та 30000,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при прийнятті спірних рішень відповідачем не враховано умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм" від 12.03.2014. Не врахував, на думку позивача, відповідач і ту обставину, що у даному випадку було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог в одній і тій самій сумі, як за придбання, так і за відчуження тієї ж самої частки статутного капіталу ТОВ "Укрполіскорм" між тими самими сторонами - позивачем та ОСОБА_4 Таким чином, фактична різниця між витратами на придбання 100 % статутного капіталу ТОВ "Укрполіскорм" та доходом від відчуження цієї частки становить 0,00 грн, що свідчить про неотримання позивачем позитивної різниці муж доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається з суми витрат на придбання такого активу.

Ухвалою суду від 05.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/20094/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 17.01.2019.

29.12.2018 представник відповідача Негер І.М. засобами поштового зв'язку направила до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що 12.03.2014 між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм", за умовами якого ОСОБА_4 передала свою частку у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм" ОСОБА_1, вартістю 8000000,00 грн. Аналізуючи договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, відповідач дійшов висновку, що підписанням вказаного договору позивач отримав право власності на частку у статутному капіталі та зобов'язаний був виконати усі зобов'язання зі сплати податків. Крім того, у заяві ОСОБА_4 віл 18.03.2014 остання підтвердила відступлення від частки у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм" на користь позивача. Таким чином, вважає, що оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

У підготовчому судовому засіданні 17.01.2019 оголошено перерву до 14.02.2019 та встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив.

25.01.2019 до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій останній акцентував увагу на необ'єктивності та необґрунтованості доводів відповідача, викладених у відзиві.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 14.02.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 28.03.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 28.03.2019 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.03.2019 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 27.06.2018 по 12.07.2018 посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету від операцій з інвестиційними активами за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 фізичною особою платником податків ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 19.07.2018 № 3216/26-15-42-05/НОМЕР_3 (а.с. 13-23).

Актом перевірки, з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано порушення ОСОБА_1:

- підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, а саме: документально не підтверджені витрати та занижено обсяги оподатковуваного доходу за перевіряємий період на загальну суму 8000000,00 грн та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб і сумі 1440000,00 грн за 2016 рік;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: не сплачено військовий збір у сумі 120000,00 грн за 2016 рік.

На підставі виявлених порушень, 27.08.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1800000,00 грн, у тому числі: 1440000,00 грн - за податковими зобов'язаннями та 360000,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 24);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 150000,00 грн, у тому числі: 120000,00 грн - за податковими зобов'язаннями та 30000,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 26).

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом з'ясовано наступне.

У акті перевірки контролюючий орган зазначив, що позивачем не включено до загального оподатковуваного доходу 8000000,00 грн, отриманих за результатами здійсненої операції з продажу своєї частки в статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм".

Так, пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента, зокрема є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу

Згідно з підпунктом 170.2.1 пункту 170.2 ст. 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов'язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Відповідно до підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Підпунктом 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України передбачено, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

З аналізу наведених положень вбачається, що при вирішенні питання щодо оподаткування інвестиційного прибутку, перевірці підлягають обставини наявності у позивача позитивного фінансового результату від операцій з інвестиційними активами.

Підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у розмірі 18 відсотків. Термін "пасивні доходи" у розділі IV Податкового кодексу України означає, зокрема, інвестиційний прибуток.

Таким чином, дохід, отриманий платником податку - фізичною особою у вигляді інвестиційного прибутку, включається до його загального річного оподатковуваного доходу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014 між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм", предметом якого є частка у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм" у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства, що складає 8000000,00 грн, яку Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає її і зобов'язується сплатити її вартість на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 30-32).

18.03.2014 сторонами договору укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 12.03.2014 за № 1 (а.с. 33).

Вказаною угодою внесено зміни до пункту 3.2 розділу 3 "Ціна договору" та викладено його у наступній редакції: "Форма розрахунків: готівкова. Покупець зобов'язується сплатити вартість частки у розмірі 8000000,00 грн на користь Продавця у строк до 01.06.2016. У випадку невиконання Покупцем взятих на себе зобов'язань щодо оплати вартості частки у строк, визначений в пункті 3.2 Договору, останній зобов'язується повернути частку у статутному капіталі Товариства Продавцю за ціною продажу та здійснити всі необхідні дії, пов'язані з поверненням такої частки" (а.с. 33).

30.05.2016 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм", предметом якого є частка у статутному капіталі ТОВ "Укрполіскорм" у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства, що складає 8000000,00 грн, яку Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає її і зобов'язується сплатити її вартість на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 46-48).

Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що вартість частки за цим договором становить 8000000,00 грн.

Одночасно 30.05.2016 ОСОБА_1 (Сторона 1) та ОСОБА_4 (Сторона 2) склали акт зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 45).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що Сторона 1 має перед Стороною 2 непогашене грошове зобов'язання у сумі 8000000,00 грн, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 12.03.2014, укладеного між Стороною 1 та Стороною 2. Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов'язання у сумі 8000000,00 грн, що виникло на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "УКРПОЛІСКОРМ" від 30.05.2016, укладеного між Стороною 2 та Стороною 1. Строк виконання однорідних грошових зобов'язань, зазначених у пунктах 1 та 2 цього акта, настав. Сторони підтверджують реальність та обсяги взаємних заборгованостей, зазначених у пунктах 1 та 2 цього Акта.

На підставі статті 601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями, зазначеними у пунктах 1 та 2 вказаного акта.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З аналізу наведеної норми вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Встановлені обставини у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 не отримала інвестиційного прибутку з продажу інвестиційних активів, а відтак, у даному випадку відсутній об'єкт для оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.09.2018 у справі № 818/658/16.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018 № на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом з'ясовано наступне.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

За наведених обставин та враховуючи, що військовий збір нараховується і сплачується з об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та зважаючи, що судом встановлено помилковість висновків акта перевірки про заниження податку на доходи фізичних осіб, суд дійшов висновку про безпідставність додаткового нарахування позивачеві суми військового збору та наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018 № , як похідного від податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 27.08.2018 № .

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) від 27.08.2018 № та № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 8810,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 8 квітня 2019 року.