Справа № 460/3134/18
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2019 року м. Рівне №460/3134/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Мороза Д.Ю., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд"
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Трейд» (далі ТОВ «ОСОБА_3 Трейд», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, від 22.12.2017 №475182/41350294 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 07.11.2017;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, від 25.01.2018 №572279/41350294 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 01.12.2017;

- зобов'язати ДФС України зареєструвати податкову накладну №4 від 07.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати ДФС України зареєструвати податкову накладну №5 від 01.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем безпідставно були прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи, які підтверджують реальне здійснення господарських операцій за податковими накладними від 07.11.2017 №4 та від 01.12.2017 №5.

Ухвалою суду від 22.12.2018 позовна заява залишалася без руху зі встановленням строку для усунення недоліків. Позивачем недоліки усунуто у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами

загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.01.2019.

У судове засідання 30.01.2019 прибула представник позивача, представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.57). Про причини неявки відповідача суду не повідомлено.

Враховуючи вимоги ст.ст.181, 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), підготовче засідання проведено за відсутності представника відповідача.

30.01.2019 судом закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено на 20.02.2019.

20.02.1019 (поза межами встановленого судом строку) від ДФС України надійшов відзив на адміністративний позов (а.а.с.63-65). Жодних поважних причин ненадання відзиву у встановлений судом строк відповідачем не зазначено. За таких обставин, враховуючи вимоги ч.6 ст.162 КАС України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Надалі судові засідання у справі призначалися на 28.02.2019, 04.03.2019, 27.03.2019 та 29.03.2019.

У судових засіданнях 20.02.2019, 28.02.2019, 27.03.2019 та 29.03.2019 були присутні представники сторін, у справі оголошувалася перерва у звязку з витребуванням додаткових доказів.

Судове засідання 04.03.2019 не відбулося у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді.

29.03.2019 судом було вирішено клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Ухвалою суду у задоволенні вказаного клопотання відмовлено (а.а.с.157-159).

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у адміністративному позові. Пояснила, що всупереч вимогам наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, у квитанціях від 27.11.2017 та від 13.12.2107 відповідачем не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, які потрібно було надати, а лише зазначено про необхідність надання пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Проте, визначення фіскальним органом у вказаних квитанціях конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість наступного подання позивачем відповідних документів. Не зважаючи на ці обставини, документи на підтвердження господарських операцій позивачем було подано.

Звернула увагу суду на те, що господарські операції щодо поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське» (далі ТОВ «Мирогощанське») насіння гарбуза здійснювалися на підставі договору від 23.09.2017 №23/09/17. При цьому, податкові накладні, виписані за наслідками першої та другої поставок, були успішно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а реєстрацію податкових накладних, виписаних за результатами третьої і четвертої зупинено й надалі прийнято рішення про відмову у реєстрації (що і є предметом даного спору).

Зауважила, що обсяг постачання товарів у даному випадку не може дорівнювати обсягу придбаних товарів, оскільки позивачем було придбане сухе насіння гарбуза штирійського для посіву, а реалізовувалося ТОВ «Мирогощанське» мокре насіння гарбуза, що здобувалося з гарбузів, вирощених із придбаного сухого насіння.

Вважаючи дії відповідача протиправними, просила суд позов задовольнити повністю, та стягнути судові витрати у справі - зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

Представник відповідача проти позову заперечила, вважаючи його необґрунтованим. Вказала, що за результатами опрацювання системи моніторингу критеріїв оцінки ризику (далі СМКОР) виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД:1207 та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН відповідно до п.«в» пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена п.4 цього наказу.

Тобто, ДФС України було чітко зазначено, які саме критерії оцінки ступеня ризику зумовили зупинення реєстрації податкових накладних, а тому твердження позивача про зворотне не відповідає фактичним обставинам справи.

Зауважила, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не перелічуються документи, які зобовязаний надати платник, адже ці документи чітко визначені у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.

Пояснила, що як первинні, так і повторні повідомлення ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» не містили повного пакета документів, передбачених вищевказаним Вичерпним переліком.

Звернула увагу на те, що суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження податкового органу, які належать виключно до компетенції Комісії Головного управління ДФС у Рівненській області.

Вказала, що позивач не надав передбачених чинним законодавством доказів реальних витрат на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» (, місцезнаходження: 34164, Рівненська обл., Дубровицький район, село Бережниця, вул. Центральна, б.10) створено 23.05.2017, є юридичною особою приватного права, 23.05.2017 взято на облік як платник податків та платник єдиного внеску у Сарненській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення). Основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Ці обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.05.2017 (а.с.23).

23.06.2017 між Сарненською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) та ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» (платник податків) укладено договір №070620171 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу (а.а.с.117-118). На підставі даного договору ДФС України включено позивача до системи подання податкових документів в електронному вигляді.

23 вересня 2017 року між ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» (Продавець) та ТОВ «Мирогощанське» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №23/09/17, предметом якого є насіння гарбуза мокре (а.с.27).

Згідно з п.1.1 зазначеного договору, Продавець зобовязується передати у власність Покупця насіння гарбуза мокре (вирощена Продавцем власна продукція), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

На виконання вищезазначеного договору ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» поставлено ТОВ «Мирогощанське» товар, що підтверджується видатковими накладними від 07.11.2017 №4 на суму 265200,00грн., у т.ч. ПДВ 44200,00грн. та від 01.12.2017 №5 на суму 171600,00грн, у т.ч. ПДВ 28600,00грн. (а.а.с.35, 41).

Наявність у позивача економічних можливостей на виконання договірних зобов'язань з постачання насіння гарбуза мокрого підтверджується звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду форми №29сг (річна), відповідно до якого станом на 1 грудня 2017 року обсяг виробництва ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» насіння гарбузів становить 3746,6ц (а.с.25), довідками Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 15.12.2017 №24659 та Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 14.12.2017 №811, згідно з якими ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» орендує земельні ділянки (паї) у громадян, власників земельних ділянок, загальною площею 371,00га та 54,00га відповідно (а.а.с.29, 31), розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» за 2017 рік, відповідно до якого частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за податковий рік становить 99,94% (а.а.с.93-95).

Платіжними дорученнями від 23.11.2017 №318, від 28.12.2017 №373, від 10.01.2018 №385 та від 18.01.2018 №410 підтверджується повна оплата ТОВ «Мирогощанське» вартості придбаного товару (а.а.с.37, 42-44).

За результатом здійснення господарських операцій з продажу насіння гарбуза мокрого ТОВ «Мирогощанське», ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» було складено податкові накладні від 07.11.2017 №4 на загальну суму 265200,00грн. та від 01.12.2017 №5 на загальну суму 171600,0грн. (а.а.с.15, 38).

Зазначені податкові накладні, згідно з договором від 23.06.2017 №070620171, позивачем було направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкові накладні відповідачем було прийнято, проте реєстрацію таких в Єдиному реєстрі - зупинено. Вказані обставини підтверджуються квитанціями від 27.11.2017 та від 13.12.2017 (а.а.с.16, 39).

У квитанціях від 27.11.2017 та від 13.12.2017 ДФС України зазначено наступне: «Відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1207. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу».

ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» було подано до ДФС України в електронному вигляді повідомлення від 18.12.2017 №1 та від 22.01.2018 №2 щодо подачі документів та додаткові документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Мирогощанське» за податковими накладними від 07.11.2017 №4 та від 01.12.2017 №5 (а.а.с.21, 40, 91-99, 119-149).

Рішеннями комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі Комісія) від 22.12.2017 №475182/41350294 та від 25.01.2018 №572279/41350294 було відмовлено в реєстрації податкових накладних від 07.11.2017 №4 та від 01.12.2017 №5 відповідно. Підставами для такої відмови в обидвох рішеннях зазначено: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування». (а.а.с.20, 46).

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп."а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - постачальник товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами абзацу 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

У силу абзаців 9-10, 12 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

У свою чергу, відповідно до п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу (абзац 10).

Згідно з п.17 Порядку №1246, в разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Так, пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування.

Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної /розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зокрема, пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України встановлено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ОСОБА_4) та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Вичерний Перелік) затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 №753/30621.

У силу вимог п.6 Критеріїв ОСОБА_4, моніторинг, зокрема, податкової накладної здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними пп. 215.3.1, 215.3.2 п. 215.3 ст. 215 ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

При цьому, пунктами 1, 2, 4 Критеріїв ОСОБА_4 передбачено, що оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг). Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС). Інформація за встановленою формою подається платником податку в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Як зазначено судом вище, у квитанціях про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.11.2017 та від 13.12.2017 підставою для зупинення реєстрації податкових накладних ДФС України було визначено те, що податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567, а саме: за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1207. У зв'язку з цим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 та/або таблицю платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Отже, визначений у зазначених квитанціях критерій оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідав тому, що наведений у пп.1 п.6 Критеріїв ОСОБА_4.

Проте, ДФС України не було конкретно і чітко визначено критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. У квитанції міститься лише загальне посилання на відповідність податкової накладної Критеріям ОСОБА_4, що полягало у невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1207. Водночас, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України вимагає від ДФС зазначення конкретного виду критерію, що також прямо впливає на можливість подання платником податків документів відповідно до Вичерпного Переліку.

Згідно з п.1 Вичерпного Переліку, до переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки для критерію, зазначеного у пп.1 п.6 Критеріїв ОСОБА_4 віднесено: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 2 Вичерпного Переліку встановлено, що письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку може подати до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" і нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Судом встановлено, що позивачем подано до ДФС України пояснення на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за податковими накладними від 07.11.2017 №4 та від 01.12.2017 №5, в яких зазначено, що підприємство є сільськогосподарським товаровиробником, одним з профільних видів економічної діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). Специфіка вказаного виду діяльності полягає в тому, що для вирощування сільськогосподарської продукції ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» закуповує насіння для посіву , а саме: було придбано насіння голозерного гарбуза в кількості 2,345т та засіяно ним 556,2га. На засіяній площі було вирощено та забрано 374,6т насіння гарбуза мокрого, що підтверджується статистичною звітністю.

Також, як зазначено судом вище, позивачем подавалися відповідачу додаткові документи, які долучені до матеріалів справи та досліджені під час судового розгляду.

Зокрема, дослідженими в судовому засіданні таблицею даних платника податку від 18.12.2017 №1, звітом про площі про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду форми №29сг, довідками Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 15.12.2017 №24659 та Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 14.12.2017 №811, видатковою накладною ТОВ «Голденкерн» від 31.07.2017 №ГЛ-0000076, розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» за 2017 рік (а.а.с.25, 29, 31, 33, 93-95) підтверджуються ті обставини, що товар, який поставлявся в межах виконання договору купівлі-продажу від 23.09.2017 №23/09/17 і на який виписувалися податкові накладні від 07.11.2017 №4 та від 01.12.2017 №5, було вирощено та виготовлено ТОВ «ОСОБА_3 Трейд», а не придбано (ввезено митну територію України).

Відтак, твердження ДФС України щодо відповідності обумовлених податкових накладних, поданих позивачем для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, критерію оцінки ступеня ризиків, визначеному у пп.1 п.6 Критеріїв ОСОБА_4 внаслідок невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1207 не підтверджені належними і допустимими доказами.

Як наслідок, висновки про наявність підстав для зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних є необґрунтованими і безпідставними.

Відповідно до пп.201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пп.201.16.3 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (абзац 1). Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац 2). Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України (абзац 5). Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (абзац 7). Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (абзац 9).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" від 29.03.2017 №190 (чинної на момент прийняття оскаржених рішень), підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п.201.16 ст.201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до пп."в" пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку, недвозначну підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Всупереч цим вимогам, оскаржені рішення відповідача від 22.12.2017 №475182/41350294 та від 25.01.2018 №572279/41350294 включають обидва альтернативні варіанти, позбавлені чіткості у визначенні підстав для відмови в реєстрації податкових накладних. Крім того, зазначені рішення не містить конкретної інформації про причини та підстави їх прийняття. В рішеннях не зазначено, які саме документи складені позивачем з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів щодо здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, а також на факт подання таких документів контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Зважаючи на те, що оскаржені рішення є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує їх неоднозначне трактування, яке у свою чергу перешкоджає платнику податків своєчасно і повністю виконати власні обовязки та скористатися своїми правами, передбаченими чинним податковим законодавством, яким врегульовано порядок реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи викладене, рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 22.12.2017 №475182/41350294 та від 25.01.2018 №572279/41350294 не відповідають встановленим у частині 2 статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Оскаржуване рішення порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч.ч.1,2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року (заява №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до сформованої практики Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Класс та інші проти Німеччини" (Klass and Others v. Germany) від 6 вересня 1978 року (заява №5029/71), із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" (Chuykina v. Ukraine) від 13 січня 2011 року (заява №28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "ОСОБА_3 проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп.28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи викладене, а також з огляду на ту обставину, що відповідачем будь-яких підставних та правомірних зауважень до поданих позивачем документів не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача належить захистити як шляхом визнання протиправним та скасування оспорюваних рішень про відмову у реєстрації податкової накладної, так і шляхом зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд також зауважує, що рішення суду повинно бути не тільки законним та обґрунтованим, а ще й ефективним щодо захисту порушених прав, свобод та інтересів.

Відтак, покладання на відповідача в даному випадку обов'язку зареєструвати податкові накладні не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Обермайєр проти Австрії" (Obarmeier v. Austria) від 28 червня 1990 року (заява №11761/85); п.155 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гранд Стівенс та інші проти Італії" (Grande Stevens and Others v. Italy) від 4 березня 2014 року (заява №18640/10).

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «ОСОБА_3 Агрро Трейд» повністю.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу вимог ч.1 ст.132 КАС України, до судових витрат належать, зокрема, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що за подання адміністративного позову ТОВ «ОСОБА_3 Трейд», згідно з платіжним дорученням від 19.12.2018 №634, сплачено судовий збір у сумі 1762,00грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, сплачений судовий збір у зазначеній сумі належить стягнути на користь позивача.

Частинами 1, 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, визначаючи суму, що належать до відшкодування позивачу, необхідно застосовувати критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04) Європейський суд зазначив: «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999).

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VІ (далі Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм КАС України та Закону №5076-VІ дозволяє дійти висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються на користь позивача за умови їх підтвердження:

1) договором про надання правової допомоги;

2) документами щодо фактичного надання такої допомоги з документальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом.

Суд зазначає, що долучений позивачем до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 14.12.2018, укладений між ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» й адвокатським бюро «ОСОБА_1 та Партнери», відповідає вимогам, встановленим ст.27 Закону №5076-VІ, однак жодних інших доказів понесення витрат на таку допомогу суду не надано.

Так, згідно з п.4.1 зазначеного договору від 14.12.2018, юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях шляхом щомісячного переказу суми, що визначається шляхом підписання акта прийому-передачі наданих послуг.

Пункт 4.6 цього ж договору передбачає, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги та її вартість.

Вказаних актів прийому-передачі наданих послуг суду надано не було, як і будь-яких інших документів, а адміністративний позов містить лише гіпотетичну, не підтверджену під час судового розгляду, суму витрат - 7000,00грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведення відповідачем неспівмірності витрат на правову допомогу адвоката.

Таким чином, у зв'язку з ненаданням позивачем належних і допустимих доказів понесення витрат на правову допомогу, підстави для стягнення на користь ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України таких витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" (вул. Центральна, буд.10, с.Бережниця, Дубровицький район, Рівненська область, 34164, код ЄРПОУ 41350294 ) до Державної фіскальної служби України ( Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації від 22 грудня 2017 року №475182/41350294 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 07.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації від 25 січня 2018 року №572279/41350294 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 01.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" податкову накладну від 07.11.2017 №4.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" податкову накладну від 07.12.2017 №5.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Трейд" () за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, Державної фіскальної служби України, суму судового збору у розмірі 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.