Справа № 240/5414/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 квітня 2019 року м. Житомир справа №240/5414/18
категорія 8.1
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання зареєструвати коригування по податковій накладній,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Державної фіскальної служби України щодо не проведення реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів";
- скасувати рішення Комісії від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов'язати відповідача зареєструвати коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України.
В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність відмови у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних та відсутності правових підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації такого коригування.
2. Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.
3. 10 січня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку з чим підготовче засідання, призначене на 10 січня 2019 року о 12:00 було відкладено на 07 лютого 2019 року о 10:30.
4. В підготовчому засіданні, призначеному на 07 лютого 2019 року о 10:30, судом в порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу від 07 лютого 2019 року про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 28 лютого 2019 року о 12:00, що було занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 07 лютого 2019 року.
В судовому засіданні, призначеному на 28 лютого 2019 року о 12:00 судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу від 28 лютого 2019 року про оголошення перерви у судовому засіданні до 14 березня 2019 року о 11:20, що було занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 28 лютого 2019 року.
5. В судове засідання, призначене на 14 березня 2019 року о 11:20 прибув представник позивача, перед початком судового засідання подав до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 104).
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином.
Згідно з частиною другою статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.
Приписами частини п'ятої статті 44 КАС України регламентовано, що учасники справи, зокрема, зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою. виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
Суд звертає увагу, що представник Державної фіскальної служби України в судові засідання, призначені на 10 січня 2019 року, 07 лютого 2019 року, 28 лютого 2019 року та 14 березня 2019 року не прибув, про причини неявки на їх поважність суду не повідомив, із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Державної фіскальної служби України не звертався. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 89, 91, 99, 108), а також роздруківками про підтвердження прочитання електронної кореспонденції, надісланої на офіційну електронну поштову адресу Державної фіскальної служби України (а.с. 84 та зворот, а.с. 98 та зворот, 103 та зворот).
Суд наголошує, що систематична неявка представника Державної фіскальної служби України в судові засідання є невиконанням стороною по справі процесуальних обов'язків, передбачених статтею 44 КАС України, а також не сприяє дотриманню розумних строків розгляду адміністративної справи.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" про розгляд справи у порядку письмового провадження задоволено, встановлено подальший розгляд адміністративної справи №240/5414/18 здійснювати у порядку письмового провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п'ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
АГРУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
6. Як встановлено зі змісту позовної заяви та наданих у судовому засіданні представником позивача пояснень, Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" в обґрунтування протиправності спірного рішення вказує, що позивачем у встановленому законом порядку було надіслано до фіскального органу коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року, однак, відповідачем протиправно вказане коригування не було зареєстроване у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зазначає, що в подальшому позивачем із значною затримкою було отримано рішення Комісії від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На думку позивача, вказана відмова є протиправною та такою, що не ґрунтується ані на нормах чинного законодавства, ані на фактичних обставинах справи, оскільки правові підстави для відмови у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року відсутні.
7. Положеннями частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з частиною п'ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року Державній фіскальній службі України встановлено строк для подання відзиву на позов протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалу суду від 10 грудня 2018 року було отримано відповідачем 17 грудня 2018 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 89).
Враховуючи вищевикладене, останнім днем процесуального строку для подання відзиву на позов є 02 січня 2019 року.
Відповідач як у строк, визначений частиною п'ятою статті 162 КАС України та встановлений ухвалою суду від 10 грудня 2018 року, так і станом на 11 квітня 2019 року відзив на позовну заяву не надіслав. Доказів наявності поважності причин для пропуску процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву відповідачем також надано не було.
Керуючись положеннями частини четвертої статті 159 КАС України, суд кваліфікує не подання Державною фіскальною службою України відзиву на позовну заяву як визнання позову.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
9. Між "ПЕЖО СІТРОЕН УКРАЇНА" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" (ОСОБА_1) укладено дилерський договір від 14 грудня 2015 року №2016/02/Р. Предметом даного договору є врегулювання співпраці між ОСОБА_1 Дилером згідно з українським законодавством та Постачальником в процесі реалізації ОСОБА_1 Дилером нових транспортних засобів PEUGEOT, запчастин до них та аксесуарів (договірні товари). Зокрема, предметом цього договору є наступні повноваження, надані ОСОБА_1 Дилеру з боку Постачальника: 1) здійснювати: продаж в розумінні статті 698 Цивільного кодексу України договірних товарів, придбаних у Постачальника, з урахуванням чинних розцінок, опублікованих Постачальником; реалізацію та надання послуг, визначених Постачальником, що відносяться до договірних товарів; 2) пропонувати договірні товари і послуги кінцевим споживачам, які придбали транспортний засіб PEUGEOT у ОСОБА_1 Дилера на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 58-72).
10. Так, відповідно до рахунку №СА-К-4960 від 18 жовтня 2017 року, ТОВ "БК СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ" придбало у ТОВ "Союз Автомотів" автошину 205/65R16 99T X-ICE 3 XL кількістю 4 шт. на загальну вартість 13 680,00 грн із ПДВ (а.с. 55).
В подальшому, ТОВ "БК СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ" листом вих. №7 від 26 жовтня 2017 року на ім'я директора ТОВ "Союз Автомотів" просило повернути попередню оплату у розмірі 13 680,00 грн перераховану згідно рахунка-фактури №СА-К-4960 від 18 жовтня 2017 року у зв'язку із відмовою поставки товару (а.с. 56).
Вказані кошти були повернуті позивачем на рахунок ТОВ "БК СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ", що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №2007 від 14 листопада 2017 року на суму 13 680,00 грн (а.с. 57).
11. На підставі вищевикладеного, позивачем було сформовано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 14 листопада 2017 року №206 до податкової накладної від 23 жовтня 2017 року №245, в якому відображено повернення коштів за автошину 205/65R16 99T X-ICE 3 XL кількістю 4 шт. (а.с. 52 та зворот).
Вказаний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 14 листопада 2017 року №206 до податкової накладної від 23 жовтня 2017 року №245 були доставлені до ДФС України, документи прийнято, але їх реєстрацію зупинено, про що позивача повідомлено квитанцією. Зазначено, що реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI: податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених підпунктом 3 пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567. Суб'єкту господарювання запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с. 53).
12. Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації прийняла рішення від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з посиланням на надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (а.с. 54).
Вказане рішення надійшло на адресу ТОВ "Союз Автомотів" 03 травня 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями поштового конверта із відтиском поштового штемпеля (а.с. 73) та журналу вхідної кореспонденції ТОВ "Союз Автомотів" (а.с. 74).
Не погоджуючись із рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
14. У відповідності до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.
Статтею 19 Основного Закону встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.
Статтею 67 ОСОБА_2 України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
15. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).
Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 85 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:
- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів ().
Згідно з абзацом першим пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата.
Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Абзацом 5 пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Відповідно до абзацу 10 пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Згідно з абзацом 12 пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
16. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567 (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі Наказ №567).
Відповідно до пунктів 1,2 Наказу №567 оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).
Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС).
Пунктом 6 Наказу №567 передбачено, що моніторинг податкової накладної/ розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75% загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).
У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.
У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.
17. Положеннями постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав дія прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" від 29 березня 2017 року №190 (далі - Постанова №190) передбачається, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосовано процедуру зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
ОЦІНКА СУДУ
19. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи спірні дії і рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до змісту повідомлення про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, підставою для зупинення реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних вказано підпункт 3 пункту 6 Наказу №567 (а.с. 53).
Водночас, згідно з оскаржуваним рішенням Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, підставою для відмови зазначено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (а.с. 54).
Суд звертає увагу відповідача на положення постанови №190, відповідно до яких однією з підстав для прийняття комісією ДФС рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Вказана підстава відмови в реєстрації податкової накладної за своїм характером є складною, оскільки містить у своєму складі два можливих критерії: наявність порушень у наданих копіях документів; недостатність наданих копій документів.
При цьому, конструкція наведеної вище норми постанови Кабінету Міністрі України містить сполучники "та/або", що свідчить про альтернативну можливість існування тієї чи іншої підстави відмови.
Здійснивши системний аналіз наведених правових норм суд дійшов висновку, що під час розгляду справи та прийняття рішення у ній комісія ДФС повинна встановити конкретну обставину із двох наведених.
Враховуючи вищевикладене, рішення комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".
Суд наголошує, що оскаржуване рішення не містить чіткого, конкретного визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації розрахунку коригування, а лише зазначає загальний формальний перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, передбачених чинним законодавством.
Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про протиправність відмови Державної фіскальної служби України у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" є обґрунтованими а рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню.
20. Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Так, у справі "ОСОБА_3 проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Держава несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Враховуючи встановлені судом обставини справи та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зважаючи на необхідність застосування ефективного механізму захисту порушеного права та його відновлення у судовому порядку, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем фактичного подання розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 14 листопада 2017 року №206 до податкової накладної від 23 жовтня 2017 року №245, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів".
Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
21. Заслухавши пояснення сторін та учасників справи, присутніх у попередніх засіданнях, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняте з порушенням частини другої статті 19 ОСОБА_2 України та не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України.
22. Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не надано сукупності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення, а позивачем спростовано правомірність рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
23. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 3 524,00 грн судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 159, 162, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними дії щодо відмови Державної фіскальної служби України у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 23 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 08 грудня 2017 року №379919/38623994 про відмову у реєстрації коригування №206 від 14 листопада 2017 року по податковій накладній №245 від 31 жовтня 2010 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем фактичного подання розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 14 листопада 2017 року №206 до податкової накладної від 23 жовтня 2017 року №245, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів".
Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" 3 524,00 грн (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 11 квітня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова