Справа № 280/1250/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 квітня 2019 року Справа № 280/1250/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (71108, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1П.) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними з 01.01.2016 дії відповідача щодо зменшення раніше призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

2) зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату заборгованості позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 06.01.2000 перебуває на обліку в Управлінні та одержує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) за вислугу років з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. ОСОБА_1 вказує, що на підставі довідки компетентного органу про розмір грошового забезпечення йому було проведено перерахунок пенсії з урахуванням збільшеного розміру посадового окладу, але всупереч вимогам законодавства зменшено основний розмір пенсії з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення (з 01.01.2016), що, в свою чергу, призвело до зменшення розміру його пенсії. Позивач звертає увагу, що підпунктом 8 пункту 6 розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI) внесено зміни до статті 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зменшено розмір пенсій військовослужбовців спочатку з 90% до 80% грошового забезпечення, а надалі з 80% до 70% грошового забезпечення. У той же час, пунктом 2 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, тобто і на позивача. Вважає зменшення розміру призначеної йому пенсії з 85% до 70% грошового утримання порушенням гарантій, передбачених статтею 22 Конституції України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов (вх.№13698 від 05.04.2019), в якому зазначено, що позивачу було призначено пенсію з 06.01.2000 відповідно до Закону №2262-XII з розрахунку 85% відповідних сум грошового забезпечення. Відсотковий розмір грошового забезпечення, яке враховується для обчислення розміру пенсії, визначений статтею 13 Закону №2262-XII. Дана стаття в редакції станом на день призначення пенсії передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85% відповідних сум грошового забезпечення. З 01.05.2014 набрали чинності зміни до статті 13 Закону №2262-XII, якими визначено, що максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідач звертає увагу, що дана редакція є чинною, не визнавалася неконституційною. Перерахунок пенсії ОСОБА_1 відбувся у звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) з грошового забезпечення, виходячи з відсоткового розміру, який встановлено з 01.05.2014 (70%). Іншого чинним законодавством не передбачено. Управління вважає, що перерахунок пенсії позивача здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства та просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сул України та звільнений у запас.

З 01.06.2000 позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 13 «а» Закону №2262-ХІІ, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Наведене підтверджується копією Висновку про призначення пенсії за вислугу років (а.с.13).

22.01.2019 позивач звернувся до Управління із завою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до ст.63 Закону №2262-XII та відповідно до Постанови № 103 з урахуванням основного розміру пенсії у відсотковому розмірі від грошового забезпечення, визначеного на момент призначення (а.с.11).

Листом від 07.02.2019 № 1139/А-9 Управління повідомило позивача, що на виконання Постанови №103 з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки, наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Запорізькій області. Також відповідач повідомив, що статтею 13 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.12).

Згідно наданих до матеріалів справи письмових доказів розрахунків пенсії позивача за вислугу років судом встановлено, що станом на 01.12.2017 та на 24.01.2009 основний розмір пенсії позивача обчислений виходячи з 70% грошового забезпечення (а.с.14, 15).

Вважаючи протиправними дії Управління щодо зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється призначена позивачу пенсія за вислугу років, з 85% до 70%, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подання доказів в обґрунтування своєї позиції не скористався, до матеріалів відзиву на позовну заяву докази не надані.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом №2262-XII.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

З 01.10.2011 набув чинності Закон №3668-VI, підпунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

27.03.2014 прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014 року.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обовязкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення після набуття такими змінами чинності, та не можуть бути застосовані до перерахунку пенсії, яка була призначена раніше за умов іншого правового регулювання. Адже процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв'язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

Враховуючи те, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90, а потім 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не можуть стосуватись перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 по справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17).

Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача стосовно здійснення перерахунку пенсії позивачу з грошового забезпечення виходячи з відсоткового розміру, який встановлено з 01.05.2014, оскільки при перерахунку пенсії ОСОБА_1 має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ у новій редакції не можуть поширюватись на відносини, які виникли до набуття ними чинності.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №674/900/16-а та від 17.05.2018 у справі №569/7134/16-а, оскільки зазначені постанови стосуються інших, неподібних правовідносин до тих, що є предметом розгляду в даній справі. Вказані справі стосуються перерахунку пенсій, призначених колишнім працівникам органів прокурату за іншими нормативно-правовими актами, ніж ті, за якими призначалась та перераховувалась пенсія позивачу.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність зменшення розміру пенсії до 70% від грошового забезпечення.

Також слід зазначити, що статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння, соціальні гарантії такої категорії громадян України не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, відповідно до встановлених судом обставин справи на підставі доданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату призначеної йому пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення у звязку з підвищенням грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум, а тому позовні вимоги з цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає безпідставними заявлені позовні вимоги щодо проведення перерахунку та виплати пенсії саме до часу припинення відповідного права або зміни законодавства, з урахуванням такого.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: - визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; - визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; - встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; - прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З наведеного вбачається, що завданням судочинства є захист прав та інтересів осіб від порушень, що вже відбулися, водночас суд не наділений повноваженнями зобовязувати субєкта владних повноважень вчиняти певні дії у майбутньому. Крім того, судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.

Враховуючи зясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення з 01.01.2016 раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату перерахованої з 01.01.2016 пенсії ОСОБА_1 з основного розміру пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати у сумі 768,40 грн.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

4. Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 71108, АДРЕСА_1; код РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 11.04.2019.

Суддя М.О. Семененко