Справа № 810/840/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/840/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про скасування вимоги відповідача від 16.01.2018 №654-52 в частині доведення податкового боргу за платежами: транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2 125,64 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Київській області від 16.01.2018 №654-52 в частині доведення податкового боргу за платежами: транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2 125,64 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 704 (чотирнадцять тисяч сімсот чотири) грн. 80 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2018 року податковою вимогою №654-52, повідомлено ОСОБА_3, що станом на 15.01.2018 року сума податкового боргу платника податків становить 27 243,25 грн., у тому числі: рентна плата за використання води (крім рентної плати за спецвикористання води об'єктів місцевого значення) в сумі 117,61 грн.; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2 125,64 грн. транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. (далі - оскаржувана вимога)

Транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. визначено податковим повідомленням-рішенням відповідача від 29.06.2016 року №78408-13, а податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2 125,64 грн. визначено податковим повідомленням-рішенням 28.07.2016 року №78689-13.

Не погоджуючись із такою вимогою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини четвертої ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що податкові зобов'язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 29.06.2016 року №78408-13 і від 28.07.2016 року №78689-13, на підставі яких була складена оскаржувана вимога, скасовані постановами Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 року по справі №810/3213/16 та від 07.02.2017 року по справі №810/4174/16 відповідно.

Вказане свідчить про безпідставне включення відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 2 125,64 грн. та транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн. при визначені суми податкового зобов'язання за оскаржуваною вимогою.

Також, відповідач вказує на наявність інших прийнятих щодо позивача податкових повідомлень-рішень від 16.05.2017 на суму 2019,61 грн. та на суму 615,97 грн., заборгованість за якими входить до складової частини оскаржуваної вимоги від 16.01.2018 року №654-52.

Проте, названих податкових повідомлень-рішень від 16.05.2017 року до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо вимог відповідача скасувати рішення в частині стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини першої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Також, позивач при зверненні до суду користувався професійною правничою допомогою, про що свідчить договір від 15.02.2018 № 136/2 між Адвокатом Кириченко Р.Ю. та позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вимог договору від 15.02.2018 № 136/2 складено акт приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2018 та прибутковий касовий ордер від 23.04.2018 №2-04-23/18 на суму 14 000,00 грн.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 704,80 грн., підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 18.11.2018 року ОСОБА_3 подано заяву про прийняття додаткового судового рішення в частині стягнення судових витрат, оскільки складність справи та виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг) на правничу допомогу, їх обсяг, витрачений адвокатом на це час - 01.06.18 був підписаний Додаток до Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2018 та сплачена позивачем решта суми, визначена пунктом 6 Акту в розмірі 25100,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером.

Додатковим судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року, в задоволені заяви відмовлено.

За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції, що законні підстави для оформлення податкової вимоги у розумінні абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у відповідача були відсутні, у зв'язку з чим оскаржувана вимога є протиправна та має бути скасована.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

Є.О. Сорочко