Справа № 357/585/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/585/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бондаренко О.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Суркової Д.О.,

позивача ОСОБА_3

представник відповідача Орлова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича при винесенні постанови від 31.12.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасувати цю постанову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, він не скоював, при цьому, позивач вказує на численні процедурні порушення з боку інспектора під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того, звертає увагу, що фабула правопорушення, викладена в постанові, не відповідає пункту Правил дорожнього руху, на який посилається інспектор.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови відносно позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт наголошує, що діяв правомірно, з метою здійснення наданих йому повноважень, крім того, зазначає, що надані ним докази до суду апеляційної інстанції і які з об»єктивних причин не були своєчасно надані до суду першої інстанції, підтверджують вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, про яке йдеться в постанові, а наявність технічної помилки в зазначенні пункту Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він, вказуючи на її безпідставність та необгрунтованість, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і не є спірним, що 31.12.2018 року командиром взводу батальйону №1 роти №1 УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Бродовським І.С. щодо позивача було винесено постанову серії ЕАВ №829132 у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Як вказано в зазначеній постанові, позивач 31.12.2018 року о 03 год. 14 хв. в м. Біла Церква по вулиці Шевченка, 146, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz GLK350 державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив вимоги п.11.4 ПДР України, яким передбачено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб»єкт владних повноважень, не надавши будь-яких доказів на підтвердження факту скоєння позивачем зазначеного в постанові правопорушення, не довів суду, що діяв правомірно.

Проте, колегія суддів, дослідивши наданий до апеляційної скарги відеозапис, приходить до протилежного висновку.

Так, відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, відповідно до п.11.2 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п.11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Як вбачається з відеозапису, наданого апелянтом, позивач, керуючи автомобілем Mercedes-Benz GLK350 державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, при цьому, проїхав два перехрестя, а в місці, де його було зупинено, взагалі відсутня можливість здійснення повороту ліворуч чи розвороту, що, в свою чергу, спростовує твердження позивача про намір здійснити поворот та вказує на порушення ним Правил дорожнього руху.

Також, з відеозапису чітко вбачається, що інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були роз»яснені водію його права, передбачені статтею 268 КУпАП, порядок та строки оскарження постанови, тощо.

При цьому, колегія суддів приймає доводи апелянта про наявність в постанові механічної помилки, пов'язаної з роботою службового планшету, щодо посилання на п.11.4 ПДР замість п.11.2 або п.11.5, оскільки, як вбачається з відеозапису, суть скоєного правопорушення позивачу було роз'яснено чітко і однозначно, про що він і сам зазначав у позовній заяві. Суд вважає, що допущення неточностей в складеній інспектором постанові не може оцінюватись як підстава для скасування такої та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за умови наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, частиною другою статті 122 КУпАП, якою керувався інспектор, встановлена відповідальність у вигляді штрафу за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем надано належні докази на спростування обставин, на які посилається позивач у своєму позові, водночас, позивачем не було спростовано самого факту скоєного ним правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 242 КАС України, рішення суду повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, частиною четвертою цієї статті установлено, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В свою чергу, згідно п.п.1,3 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2019 року - скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк