Справа № 344/20098/18
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/286/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області в особі інспектора взводу ОСОБА_5 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ВР №206382 від 07 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до оскаржуваної постанови він визнаний винним у тому, що 07 листопада 2018року о 12год.10хв. він, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser д.н.з.НОМЕР_1, рухався по вул. Дністровській, 16а, в м. Івано-Франківську на полосі для руху маршрутних транспортних засобів, позначено дорожнім знаком 5.8 та дорожньою розміткою і тим самим порушив п.п.8.4, 8.5 ПДР України.

Відповідно до поданої заяви, позивач заперечує факт порушення ним вимог правил дорожнього руху, крім того представником позивача у позовній заяві вказано, що позивач рухався по вул. Дністровській в першій смузі у напрямку вул. Василіянок. Дочекавшись перехрестя водій почав повертати праворуч при цьому пересік смугу громадського транспорту, але виявивши, що це не необхідний поворот. Із тверджень представника позивача, вбачається, що дії позивача були ненавмисними, оскільки водій не є жителем м. Івано-Франківська, а отже не зорієнтувався вчасно.

Крім того, згідно поданої позовної заяви, зазначено, що оскаржувана постанова не була предявлена для ознайомлення та підпису позивачу, а направлена поштою, крім того, вказано на грубе порушення працівниками патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки при винесенні постанови не ознайомлено позивача з правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Разом з тим, представником зазначено як на підставу визнання оскаржуваної постанови неправомірною це те, що позивача змусили без належних на те підстав пройти тест на алкоголь.

Крім того, позивачем вказано на відсутність під час винесення оскаржуваної постанов по справі про адміністративне правопорушення доказів, визначених ст.251 КУпАП, які б засвідчували факт вчинення ним правопорушення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представником позивача в судовому засіданні по розгляду даної справи подано клопотання про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.02.2019р. клопотання представника позивача задоволено залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, просив його задовольнити, а в подальшому подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, просив позов задовольнити.

Відповідач 1 інспектор взводу ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 правом, визначеним у ст.162 КАС України на подання відзиву на адміністративний позов не скористався, в судове засідання не зявилася.

Представником відповідача2- ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області, в судовому засіданні висловлено заперечення проти задоволення позову, а далі подано до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача2, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Позивачем також через канцелярію суду на підтвердження обставин вказаних в якості додатку подано диск з відеозаписом із службового нагрудного відеореєстратора поліцейського та письмові пояснення, що долучені до матеріалів справи.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, оглянувши речовий доказ відеозапис із камери патрульного та дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.

Враховуючи обставини наведені позивачем щодо поновлення пропущеного строку, з метою повного, всебічного та неупередженого розгляду справи суд вважає за можливе поновити пропущений позивачем строк для звернення до суду з позовом.

Інспектором взводу №1 роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтентантом поліції ОСОБА_5 07.11.2018р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_4 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Зі змісту постанови серії ВР №206382 від 07.11.2018р. вбачається, що близько 12год.10хв. 07.11.2018р. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser д.н.з.НОМЕР_1, в м. Івано-Франківську, вул. Дністровська рухався смугою для руху маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 та дорожньою розміткою і тим самим порушив п.п.8.4, 8.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст.252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно положень ст.245 КАС України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається із тексту позовної заяви, додаткового пояснення та підтверджено поясненнями представника позивача у судовому засіданні, позивач визнає той факт що 07.11.2018року о 12год.10хв., керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser д.н.з.НОМЕР_1 на вул. Дністровській в м. Івано-Франківську, рухався смугою для руху маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 та дорожньою розміткою.

При цьому вважає що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки, не встиг зорієнтуватися та визначити правильність повороту.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху підпунктом «б» пункту 2.3 ПДР встановлений обовязок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Тому та обставина, що позивач не проживає в м.Івано-Франківську, а рухався по смузі, яка призначена для руху маршрутного транспортного засобу, оскільки розгубився і не зорієнтувався вчасно не може слугувати підставою для звільнення його від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки водій зобовязаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою.

Крім того, із відеозапису нагрудної камери поліцейського, який поданий відповідачем разом з відзивом вбачається, що позивач добровільно погодився на проходження тесту на алкоголь, а також ознайомився зі змістом винесеної відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, однак відмовився її підписувати.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд враховує, що згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, положення ст.9 КАС України визначають, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Поданий відеозапис є належним та допустимим доказом у розумінні КАС України та КУпАП.

Разом з тим, стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, положення ст.258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст.258 КУпАП не розповсюджувалися на ст.122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст.257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст.258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015№5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст.278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду адміністративного позову, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №206382 від 07.11.2018р. складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, а отже, приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

На підставі викладеного, відповідно до ч.3 ст.122, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до інспектора взводу 1 роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_2 патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення оголошено та підписано 11 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Шамотайло