Справа № 540/2272/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2272/18
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника відповідачів Кудровської Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 08.01.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі та Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ голови комісії з реорганізації Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №49-О від 11.10.2018 року про звільнення його з посади начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області;

- поновити його на посаді начальника Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі - з 11.10.2018 року;

- стягнути з ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його було незаконно, з порушенням процедури та без запропонування чи переведення на посаду рівнозначну тій, що він займав до реорганізації, звільнено з займаної посади.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №49-О від 11.10.2018 року «Про звільнення ОСОБА_2.». Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 11.10.2018 року. Стягнуто з ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 24528,2 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 8246,59 грн. з 11.10.2018 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_2 21.01.2019 року, голова комісії з реорганізації Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 07.02.2019 року та начальник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 07.02.2019 року, подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, в зв'язку із чим, позивач просив змінити спірне рішення суду 1-ї інстанції, виклавши абз.3 резолютивної частини в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 11.10.2018 року.», а відповідачі, в свою чергу, просили скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2018 року та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2019 року апеляційну скаргу Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - повернуто апелянту.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів підтримала свою апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. Апеляційну ж скаргу позивача, остання, в свою чергу, не визнала а просила залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідачів та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини справи.

20.10.2016 року наказом Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області «Про оголошення наказу ДФС України від 17.10.2016 року №3412-о» ОСОБА_2 призначено в порядку переведення на посаду начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області.

28.03.2018 року постановою Кабінету Міністрів України №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» розпочато реорганізацію деяких територіальних органів Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби.

З метою реалізації п.2 постанови Кабінету Міністрів України №296, наказом Державної фіскальної служби України від 10.05.2018р. №298 «Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Херсонській області» було реорганізовано Генічеську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області шляхом приєднання як структурного підрозділу до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

01.08.2018 року начальником ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі затверджено зміни до організаційної структури ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, згідно з якими, кількість штатних одиниць Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі складає 3 одиниці. У Генічеському управлінні ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі створено посаду начальника Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

13.08.2018 року, у зв'язку із реорганізацією Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, шляхом приєднання до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, головою комісії з реорганізації Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області було попереджено ОСОБА_2 про наступне звільнення з посади начальника Нижньосірогозького відділення.

5 жовтня та 11 жовтня 2018 року начальником ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було запропоновано ОСОБА_2 продовжити роботу на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, але позивач відмовився від запропонованої посади.

11.10.2018 року наказом Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №49-о ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області у зв'язку із скороченням штатної чисельності, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.

В день звільнення з ОСОБА_2 було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку.

Не погоджуючись з такими діями та наказами відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності спірних рішень відповідачів.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, може лише частково погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, правовий статус позивача, як державного службовця, а також правовідносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням і припиненням державної служби врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-УІІІ.

Статтею 83 цього Закону №889-УІІІ встановлено конкретні підстави для припинення державної служби, серед яких, є в тому числі і припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення.

Як слідує зі змісту положень п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-УІІІ, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі п.1 ч.1 цієї статті безпосередньо регулюється законодавством про працю. Так, звільнення на підставі п.1 ч.1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (абз. 1,2 ч.3 ст.87 3акону №889-УІІІ).

У свою чергу, за приписами ст.51 КЗпП України, які кореспондуються зі ст.43 Конституції України, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як зазначалося вище, підставами припинення трудового договору, згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40,41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45).

Так, як визначено ч.4 ст.36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

А згідно із ч.ч.2,3 ст.40 цього ж Кодексу, звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2,6 цієї статті, допускається лише якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, слід вказати, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Але, це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Крім того, нормами ст.49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 (два) місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч.2 ст.49-2 КЗпП України).

При цьому, слід зазначити, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності ж роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених вище положень КЗпП України, слід дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за 2 (два) місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а також у випадку масового вивільнення довести до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та зазначалося вище, позивач - ОСОБА_2 з 20.10.2016р. обіймав посаду начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області.

Далі, на виконання Постанови КМУ від 28.03.2018р. №296, Генічеську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області було реорганізовано шляхом приєднання як структурного підрозділу до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

01.08.2018 року начальником ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі затверджено зміни до організаційної структури ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Так, по справі встановлено, що у зв'язку з вказаною реорганізацією, ОСОБА_2 було попереджено про наступне звільнення з посади начальника Нижньосірогозького відділення - 13.08.2018 року, а 5.10.2018р. і 11.10.2018р. йому було запропоновано продовжити роботу на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, однак, як свідчать матеріали справи, останній відмовився від цієї запропонованої посади.

Як вже зазначалося вище, матеріалами справи встановлено, що 11.10.2018 року наказом Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №49-о ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області у зв'язку із скороченням штатної чисельності, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Разом з тим, згідно із змінами до організаційної структури ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 01.08.2018 року та відповідно до штатного розпису наданого відповідачем, кількість штатних одиниць новоствореної Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі складає 3 одиниці, серед яких передбачено посаду начальника ДПІ. Аналогічна посада існувала і до вищезазначеної реорганізації.

Проте, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не вбачає, що після такої реорганізації Генічеської ОДПІ та ГУ ДФС Херсонської області відбулось суттєве підвищення чи зміна рівня юрисдикції Нижньосірогозького відділення.

При цьому, та обставина, що ГУ ДФС у Херсонській області було реорганізовано - у ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, а Генічеська ОДПІ - у Генічеське управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, не є достатньою і беззаперечною обставиною, яка змінює та підвищує рівень юрисдикції Нижньосірогозької ДПІ з порівнянні з існуючим до цього Відділенням.

До того ж, слід одночасно зазначити, що в результаті анексії Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, прийняття Кабінетом Міністрів України відповідних нормативних актів з цього приводу, фактично було змінено територіальну юрисдикцію саме ГУ ДФС Херсонської області, а не Генічеської ОДПІ чи Нижньосірогозького відділення.

Однак, зміна найменування органу з Нижньосірогозського Відділення на Нижньосірогозську ДПІ - не є доказом зміни рівня юрисдикції цього органу на вищий та не спростовує обґрунтування позивача, що посади начальника новоствореного ДПІ та реорганізованого органу фактично є рівнозначними.

Факт же визначення за штатним розписом посадового окладу начальника Нижньосірогозького ДПІ Генічеського управління вищим від попереднього, теж не є достатньою обставиною для визначення цієї посади в порівнянні з попередньою, як посади органу вищого рівня.

Відповідно до штатного розпису на 2018 рік ГУ ДФС у Херсонській об Автономній Республіці Крим та м. Севастополь передбачено посаду начальника Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, яка, в свою чергу, на думку суду, є рівноцінною посаді, на якій позивач перебував до звільнення.

Разом з тим, як зазначалось вище, ОСОБА_2 не було запропоновано рівнозначну посаду у реорганізованій структурі податкового органу, а запропоновано продовжити роботу на значно нижчій посаді - головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Генічеського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в зв'язку із чим, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що позивача, в даному випадку, було протиправно звільнено з займаної ним посади, а тому, відповідно, останній підлягає поновленню на службі (посаді).

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції, позивача ОСОБА_2 фактично було поновлено на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 11.10.2018 року.

Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Генічеська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, відповідно до штатного розпису якої, в свою чергу, входила і посада начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (яку займав позивач до звільнення), знаходиться в «стані припинення», т.б. на цей час ще відсутній запис щодо державної реєстрації припинення юридичної особи.

У відповідності до п.7 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

До того ж, згідно змісту приписів ч.ч.1,5 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за таких обставин, судова колегія, з врахуванням положень п.19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 06.11.1992р., вважає, що для правильного вирішення спірного питання по даній справі позивача ОСОБА_2 слід було поновити на раніше займаній ним до звільнення посаді, а саме - на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, а не на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у зв'язку з чим, рішення суду 1-ї інстанції у зазначеній частині підлягає зміні.

Одночасно, слід зазначити, що у відповідності до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Так, згідно з довідкою про середню заробітну плату позивача, виданою Генічеською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 20.11.2018 року, середня заробітна плата ОСОБА_2 становила 422,9 грн. Станом на день розгляду справи судом 1-ї інстанції кількість робочих днів, за які необхідно стягнути кошти становить 58 днів. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають кошти за вимушений прогул в розмірі 24 528,2 грн.

Проте, судова колегія вважає, що судом 1-ї інстанції при задоволенні вказаних вище позовних вимог, не було враховано, що 11.10.2018 року ОСОБА_2 звільнено саме наказом №49-о Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, а оскільки останній підлягає поновленню на раніше займану ним посаду, то, відповідно, і середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню саме з Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, а не з ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як це помилково було встановлено окружним судом, у зв'язку з чим, судове рішення суду 1-ї інстанції підлягає зміні і в цій частині.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

А відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне змінити судове рішення суду 1-ї інстанції в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При вирішенні ж іншої частини позовних вимог, судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права допущено не було, вірно встановлено фактичні обставини справи та надано їм належної правової оцінки, а тому, відповідно, оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308,310,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - змінити, виклавши третій та четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Нижньосірогозького відділення Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області з 11.10.2018 року.

Стягнути з Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 24 528,2 грн.».

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08.04.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук