Справа № 280/715/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 квітня 2019 року Справа № 280/715/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 (69001, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1)

до Господарського суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4; )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Господарського суду Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування з 05 серпня 2018 року до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день), додатково стаж роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів); адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів);

- зобовязати відповідача до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день), з 05 серпня 2018 року додатково зарахувати стаж роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів); адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів);

- зобовязати відповідача видати позивачу довідку «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» (Додаток 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІІ)), в якій при визначенні доплати за вислугу років урахувати приписи частини 2 статті 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у її взаємозвязку з абзацом 4 пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону та зазначити, що станом на 05 серпня 2018 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 29954,00 грн., у тому числі:- посадовий оклад 17620,00 грн.; - доплата за вислугу років 12334 грн. (70%).

Ухвалою суду від 22.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 05.08.2018 у позивача виникло право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж роботи старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів); адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів), що передувало призначенню на посаду судді Господарського суду Запорізької області. 07.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області щодо зарахування до стажу роботи судді вищевказаного періоду. Проте, відповідач відмовив у його зарахуванні. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить зобовязати його провести зарахування вказаного періоду до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років.

12.03.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач з повагою ставиться до права позивача на свободу вираження своїх поглядів, але водночас вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не відповідають закону. Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого вимоги, визначені Законом №2862-ХІІ, діяли з 05.07.2001 по 03.08.2010 при обранні на посаду судді вперше. Тобто, право на зарахування стажу роботи за спеціальністю три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2862-ХІІ на день їх призначення. У разі здійснення перерахунку стажу обовязково необхідно враховувати порядок призначення ( обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання). Відповідач заперечив проти здійснення перерахунку стажу роботи позивача на посаді судді, зазначивши, що розрахунок стажу роботи, який дає право на відставку з посади судді, здійснюється на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у звязку з виходом у відставку. Період роботи в органах прокуратури на посадах стажист, слідчий прокуратури Новомиколаївського району, слідчий прокуратури, помічник прокурора Чернігівського району Запорізької області у кількості 7 років 5 місяців 4 дні вже було зараховано відповідачем. Також відповідач послався на висновки Верховного Суду у постанові від 09.11.2018 у справі №559/443/17, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (зясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

19.03.2019 від позивача, засобами поштового звязку, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач мав визначити стаж роботи позивача на посаді судді з урахуванням вимог ч. 2 ст. 137 Закону №1402 з 05.08.2018. Твердження відповідача про те, що норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402 може бути застосована лише щодо осіб, які призначаються на посаду судді, позивач вважає безпідставними. Зазначає, що Лист від 05.11.2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 не віднесене законодавцем до джерел права, які застосовуються судом. Крім цього, у вищезазначеному листі повідомляється, що листи не є нормативно правовими актами за своєю природою вони мають інформаційний, розяснювальний та рекомендаційний характер і не встановлюють нових правових норм. Якщо враховувати позицію Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України в спільному листі від 05.11.2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», направленого на адресу апеляційних та місцевих судів, то за будь-яких обставин позивач вважає, що має безумовне право на зарахування до стажу роботи на посаді судді додатково мінімум 3 роки з загального періоду роботи старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку та адвокатом.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

07.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В цій заяві позивач, із посиланням на нову редакцію ст. 137 Закону №1402, зазначає, що при розрахунку його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, розрахунку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для перерахування його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати наступний сукупний стаж його професійної діяльності у сфері права: служба в Збройних силах 3 роки 27 днів, навчання в Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців, стажист, слідчий прокуратури Новомиколаївського району, слідчий прокуратури, помічник прокурора Чернігівського району Запорізької області 7 років 5 місяців 4 дні, суддя господарського суду Запорізької області 11 років 3 місяці 1 день, старший юрист Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку з 21.02.1996 по 11.06.1996 3 місяці 20 днів, адвокат з 24.10.1996 по 11.12.2002 - 6 років 1 місяць 18 днів та з 22.03.2016 по 07.08.2018 2 роки 4 місяці 17 днів, помічник першого заступника голови господарського суду Запорізької області з 01.02.2003 по 15.11.2004 1 рік 9 місяців 15 днів. Загалом 34 роки 3 місяці 9 днів.

Листом від 16.08.2018 №010637 відповідач повідомив позивача про те, що ним направлено запит до Державної судової адміністрації про надання розяснення щодо порядку визначення стажу роботи на посаді судді працюючим суддям та суддям у відставці.

14.11.2018 ОСОБА_1 повторно звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою щодо зарахування до стажу роботи судді, який дає право на доплату за вислугу років періоду роботи старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку з 21.02.1996 по 11.06.1996, помічником першого заступника голови господарського суду Запорізької області з 01.02.2003 по 15.11.2004 та періоду зайняття індивідуальною адвокатською діяльністю з 24.10.1996 по 11.12.2002.

До заяви були додані копія трудової книжки позивача, копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, копія листа від 05.11.2018 №41783/0/9-18 (№2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878) «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді».

Листом від 30.11.2018 №016130 відповідач повідомив, що з огляду на приписи пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» робота на посадах перелічених позивачем у вищезазначеній заяві не може бути зарахована до стажу роботи, що дає право судді на відставку.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з ч.1 ст.69 Закону №1402-VIII, на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти пяти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше пять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку;

4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до ч.1 ст.137 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05.08.2018, на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12.07.2018 №2509-VIII, статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого вимоги, визначені Законом №2862-ХІІ, діяли з 05.07.2001 по 03.08.2010 при обранні на посаду судді вперше. Тобто, право на зарахування стажу роботи за спеціальністю три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2862-ХІІ на день їх призначення. У разі здійснення перерахунку стажу обовязково необхідно враховувати порядок призначення ( обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, після проходження служби в Збройних силах (03.05.1981 30.05.1984) навчався у Харківському юридичному інституті (01.09.1984 29.06.1988), після чого працював: стажистом та слідчим прокуратури Новомиколаївського району, слідчим прокуратури, помічником прокурора Чернігівського району Запорізької області (01.08.1988 05.01.1996), старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку (з лютого по червень 1996 року), адвокатом (з жовтня 1996 року по грудень 2002 року), помічником першого заступника голови господарського суду Запорізької області ( з лютого 2003 року по листопад 2004 року).

Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 позивач був призначений строком на 5 років на посаду судді господарського суду Запорізької області.

Постановою Верховної ради України від 09.09.2010 №2512-VI позивача було обрано на посаду судді господарського суду Запорізької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VIII відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у звязку з виходом у відставку.

Наказом голови господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 №4к позивача було відраховано зі складу суду у звязку з виходом у відставку.

Відтак, призначення позивача на посаду судді вперше відбулося 16.11.2004.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивача було відраховано зі штату господарського суду Запорізької області 17.02.2016, тобто до дати набрання чинності Законом №1402.

В період з дати видання указу Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 (яким позивача було призначено на посаду судді господарського суду Запорізької області) до 17.02.2016 (дати відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області у звязку із виходом у відставку) діяли наступні Закони України, якими визначався стаж судді, який дає право на відставку:

Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII;

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Станом на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області (17.02.2016) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII.

Станом на дату розгляду даної справи питання стажу судді визначаються Законом №1402, який набрав чинності після виходу позивача у відставку.

За приписами ст. 52 Закону №1402 суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Судом встановлено, що станом на дату звернення до відповідача позивач не є суддею у значенні наведеному в ст. 53 Закону №1402 не займає штатну суддівську посаду в одному з судів України та не здійснює правосуддя на професійній основі.

Частинами 1, 5 статті 116 Закону №1402 визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до позиції Верховного Суду в постанові суду від 09.11.2018 року у справі №559/443/17, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (зясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

З розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області, судом встановлено, що станом на 17.02.2016 до стажу роботи судді, який дає право на відставку позивачу було зараховано: 3 роки 27 днів служби в Збройних силах, 1 рік 11 місяців навчання в Харківському юридичному інституті, 7 років 5 місяців та 4 дні роботи стажистом, слідчим прокуратури Новомиколаївського району, слідчим прокуратури, помічником прокурора Чернігівського району Запорізької області та 11 років 3 місяці та 1 день роботи суддею господарського суду Запорізької області. Загальний стаж судді, який дає право на відставку визначений як 23 роки 8 місяців та 2 дні.

Відповідно до рішення Вищої ради юстиції №933/0/15-15 від 03 грудня 2015 року Суддя Соловйов В.М. набув достатній для відставки стаж роботи протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів «у редакції, чинній до 28 березня 2015 року. Крім стажу роботи на посаді судді, до стажу, який надає йому право на відставку, відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, та пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865 зараховуються календарний період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені ОСОБА_2, період роботи на посадах слідчого прокуратури Новомиколаївського району Запорізької області, слідчого прокуратури Чернігівського району Запорізької області, помічника прокурора Чернігівського району Запорізької області. Секція Вищої ради юстиції з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад рекомендувати прийняття рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Запорізької області у звязку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», чинному на момент звернення позивача з заявою, прямо передбачено зворотну дію закону у часі зокрема в частині обрахунку довічного утримання.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З аналізу наведених вище норм та виходячи з приписів ст. 58 Конституції України, суд дійшов висновку, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402, у звязку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

А тому, розрахунок стажу позивача, який дає право виходу у відставку, здійснений на дату відрахування зі штату господарського суду Запорізької області, може бути змінений лише у разі повторного призначення позивача на посаду судді.

Оскільки суд дійшов висновку про законність дій відповідача щодо не зарахування з 05 серпня 2018 року до набутого позивачем стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років (23 роки 8 місяців 1 день), додатково стаж роботи: старшим юристом Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку у період з 21 лютого 1996 року по 11 червня 1996 року (0 років 3 місяці 20 днів); адвокатом у період з 24 жовтня 1996 року по 11 грудня 2002 року (6 років 1 місяць 18 днів), - отже друга та третя позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від першої вимоги.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (69001, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Господарського суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4; ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 10.04.2019.

Суддя М.С. Лазаренко