Справа № 140/129/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2722/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Хирі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року (прийняту у м. Луцьку суддею Дмитруком В.В.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі №140/129/19 за позовом ОСОБА_2 до 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

22 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати накази:

- начальника Львівського прикордонного загону від 21.05.2018 №132-к в частині оголошення йому дисциплінарного стягнення «сувора догана»;

- начальника Львівського прикордонного загону від 11.07.2018 №188-к в частині оголошення йому дисциплінарного стягнення «догана»;

- тимчасово виконуючого обов'язки начальника Львівського прикордонного загону від 06.08.2018 №210-к в частині оголошення йому дисциплінарного стягнення «догана»;

- начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 28.08.2018 №221-ос в частині припинення контракту та звільнення його з військової служби у запас;

- начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 06.09.2018 №232-ос в частині виключення позивача зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення

Також просив поновити його на посаді інспектора прикордонної служби ІІ категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Амбуків» ІІІ категорії (тип Б) 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України, поновити його у списках особового складу та всіх видів забезпечення з 06 вересня 2018 року і стягнути з відповідача на свою користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

На обґрунтування цієї ухвали суд першої інстанції зазначив, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду обставини є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права. Тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в достатній мірі досліджуючи текст скарги від 08 жовтня 2018 року, якою було реалізоване його право на альтернативне досудове оскарження, та не взяв до уваги наведенні в заяві про поновлення строку аргументи про поважність пропуску строку для звернення до суду і виніс необґрунтоване рішення, чим позбавив його права на захист його інтересів в суді.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому погодився з рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Вказує, що у позивача не було жодних перешкод скористатися всіма видами оскарження одночасно, однак він скористався своїм правом, вибравши оскарження до голови Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України). Таким чином, ним було свідомо обрано вид оскарження дисциплінарних стягнень, а отже не існує жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги і просили її задовольнити із зазначених вище підстав. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду, а підстави, вказані ним у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження були визнані судом неповажними.

Колегія суддів зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року про залишення позовної заяви без руху було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

За змістом цього клопотання, позивач просив визнати строк подання адміністративного позову пропущеним з поважних причин.

На обґрунтування поважності причин пропуску місячного строку звернення до суду позивач зазначив, що ним вживалися дії щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме:він оскаржував накази від 21.05.2018 №132-к, від 11.07.2018 №188-к, від 06.08.2018 №210-к, від 28.08.2018 №221-ос, від 06.09.2018 №232-ос, копії яких отримав 01.10.2018,в адміністративному порядку, а з позовом до суду звернувся після отримання відповіді на скаргу.

Так, з метою урегулювання спору в досудовому порядку у відповідності до пункту 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, він 08.10.2018 направив скаргу на ім'я Голови ДПС України і в її прохальній частині вказав про визнання незаконними саме наказів №221-ос від 28.08.2018 в частині припинення контракту та звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_2 і №232-ос від 06.09.2018 в частині виключення його зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення. Вважає, що зазначена скарга подана до вищого органу у встановлений строк, а позовна заява - у місячний строк з дня отримання відповіді на таку скаргу.

Відповідно до пункту 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Вказана норма дає право особі на вибір порядку оскарження, проте не встановлює пріоритетності способів оскарження та не пов'язує один із способів оскарження з іншим.

Пунктом 297 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, встановлено, що військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби з ініціативи командування, має право оскаржити наказ про дострокове розірвання (припинення) контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством. Оскарження не зупиняє виконання зазначеного наказу.

Строк звернення до адміністративного суду визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) частиною п'ятою якої встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частини третьої вказаної статті такий строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Варто зауважити, що оскарження спірних наказів в адміністративному порядку ніяким чином не перешкоджало апелянту звернутися до адміністративного суду в межах місячного строку, передбаченого частиною п'ятою статті 122 КАС України, із позовом про оскарження цих наказів.

Також, цією нормою не визначено, що вказаний строк обчислюється з дня вручення йому рішення за результатами розгляду його скарги вищим органом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України, відповідно до частин першої та другої якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з вимогами процесуального законодавства, відповідають дійсним обставинам справи, при тому, що належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, оскільки стаття 121 КАС України регулює питання поновлення та продовження процесуальних строків, натомість строк звернення до адміністративного суду, визначений статтею 122 КАС України, є матеріальним і приписи статті 121 КАС України на цей строк не поширюються.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 140/129/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 11 квітня 2019 року.