Справа № 826/10360/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 квітня 2019 року м. Київ№ 826/10360/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративної справи за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» до приватного нотаріус Київського міського нотаріального Мазарчук Наталії Володимирівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення від 22.08.2016 № 31053170 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни (далі - відповідач), третя особа: товариство о обмеженою відповідальністю «Проект К», ОСОБА_2, в якому просить визнати причини пропущення строку на оскарження поважними; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31053170 від 22.08.2016, яким товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К» зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення 1642 будинку загальною площею 30,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень не було витребувано письмову згоду всіх співвласників будинку, реконструйоване приміщення, щодо якого було проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Проект К», оскільки дане приміщення, є частиною приміщень загального користування та входить до спільного майна співвласників будинку, в якому він розташований.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 03.10.2017. Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К» та ОСОБА_2 (далі - третя особа).

В судове засідання призначено на 03.10.2017 представник позивача, відповідача з'явилися, треті особи не з'явилися, у зв'язку з чим судове засідання відкладено для повторного виклику третіх осіб та призначив судове засідання на 05.12.2017.

06.10.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документи.

В судовому засіданні 05.12.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив суд задовольнити позов в повному обсязі, представник відповідача заперечив проти позову, треті особи в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, пояснення або відзиву на позовну заяву до суду не надали.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні 05.12.2017 за згодою сторін, відповідно до ч. 4 ст 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не обов'язково є підставою ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як було встановлено вище, позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.08.2016 товариством з обмеженою відповідальністю «Проект К» зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення 1642, загальною площею 30,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, а 07.10.2016 згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 2205 від 04.10.2016 відповідач прийняв рішення про реєстрацію права власності на приміщення 1642 за ОСОБА_2. Зазначені обставини підтверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (з відкриттям розділу) індексний номер: 31053170 від 22.08.2016. З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування позовних вимог ОСББ було зазначено, що вищевказане приміщення мало б належати співвласникам на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку та є по своїй суті приміщеннями загального користування (у тому числі допоміжними) та призначені для обслуговування більше одного житлового та нежитлового приміщення, але були оформлені на осіб на праві приватної власності, що суперечить законодавству.

Підставою проведення державної реєстрації прав за ТОВ «Проект К» на вищезазначене нежитлове приміщення стали наступні документи: договір про залучення інвестицій в реконструкцію, серія та номер: 1-25/12, виданий 10.09.2012, видавник: ДП «Житлоінбуд», ТОВ «Проект К»; акт приймання-передачі нерухомого майна, акт, серія та номер: б/н, виданий 12.06.2015; довідка про виконання умов договору, серія, номер :12-1/06-15, виданий 12.06.2015; виписка з переліку інвесторів на реконструйовані нежитлові приміщення житлового будинку на пров. Коломийському, 17/31а в Голосіївському районі міста Києва, серія та номер: 12-06/15, виданий 12.06.2015.

Отже, суд приходить до висновку, що спір у справі по суті стосується не відносно правомірності дій відповідача при реєстрації права власності, а правомірності набуття ТОВ «Проект К» права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна, а тому такий захист порушеного права власності позивача має вирішуватися в порядку, встановленому ГПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 816/421/17 та від 20 вересня 2018 року № 813/1076/17.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів..». З огляду на це не вважається «судом, не встановленим законом» є орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина 1 стаття 238 КАС України).

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, є необхідним роз'яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися у порядку господарського судочинства, із врахуванням правил відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного та враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному господарському суді за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/10360/17 за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» (, 03022, м. Київ, провулок Коломийський, 17/31А) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни (АДРЕСА_1), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Проект К», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31053170 від 22.08.2016, яким товариством з обмеженою відповідальністю «Проект К» () зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення 1642 будинку загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Роз'яснити позивачу про право вирішення позовних вимог у порядку господарського судочинства.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.І. Келеберда