Справа № 300/134/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. справа № 300/134/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,

представника позивача: Жарського Т.В.,

представника відповідача: Сосяка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИСМЕНИЦЯТЕПЛОПОСТАЧ" до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" (надалі - позивач), звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування припису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі листа позивача за № 09/10/18-05 від 09.10.2018 року відповідачем проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінісе-Тисмениця" з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. За наслідками проведеної перевірки складено акт за № 4 від 10.10.2018 року та винесено припис за № 4 від 15.10.2018 року. Позивач вважає дії Головного управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області в частині здійснення заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки проведеної на підставі Наказу №664 від 10.10.2018 року за період з 11.10.2018 року по 12.10.2018 року протиправними з огляду на те, що в ході проведення перевірки позивач вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки законодавством України, зокрема, Законами України «Про основні заходи державного нагляду (конторолю) у сфері господарської діяльності», «Про ціни та ціноутворення» відповідачу не надано відповідних повноважень щодо здійснення заходів державного нагляду у сфері цін та ціноутворення. Натомість, до повноважень відповідача належить виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосуванням державних регульованих цін. Вказав на те, що перевірка проведена не за місцем реєстрації юридичних осіб як позивача так і відповідача. Окрім того, позивач зазначив про те, що за змістом акту перевірки не відображено виявлених фактів порушень у відповідних графах, зміст та форма припису не відповідають вимогам чинного законодавства. В даному аспекті вказав на те, що резолютивна частина припису сформульована без урахування особливостей формування тарифів визначених Законом України «Про теплопостачання», оскільки таке формування перебуває у прямій залежності від участі у ньому органу місцевого самоврядування. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області в частині здійснення заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТОВ "Лінісе-Тисмениця", проведеної на підставі Наказу № 664 від 10.10.2018 року в період з 11.10.2018 року по 12.10.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області № 4 від 15.10.2018 року, складений та направлений Головним управлінням Держспоживслужби в Івано-Франківській області щодо ТОВ "Лінісе-Тисмениця".

22.02.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. Згідно змісту відзиву, відповідачем позовних вимог не визнано. Зокрема, представник відповідача вказав на те, що позапланова перевірка позивача проводилась з урахуванням положень статей 4,6 Закону України «Про основні заходи державного нагляду (конторолю) у сфері господарської діяльності» в межах предмету викладеного у листі позивача та в межах повноважень наданих йому згідно положень статей 5, 16 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та вимог Постанови КМУ за № 442 від 10.09.2014 року. Вказав на те, що тарифи на теплопостачання відносяться до державних регульованих цін, внаслідок чого, з урахуванням встановлених в ході проведеної перевірки їх завищення, а також порушення процедури по їх формуванню, внесено припис з вимогою щодо усунення порушень пункту 4 статті 20 Закону України «Про теплопостачання». Зазначив, що припис складено вірно, оскільки спеціальних вимог по його змісту та формі законодавством не встановлено.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року визнана обов'язковою явка представника відповідача, внаслідок необхідності заслухання судом в судовому засіданні його особистих пояснень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року по справі проведено процесуальне правонаступництво - допущено заміну позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИСМЕНИЦЯТЕПЛОПОСТАЧ".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо адміністративного позову з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИСМЕНИЦЯТЕПЛОПОСТАЧ" є підприємством - суб`єктом господарювання, яке отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії (а.с. 72-74).

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою за № 09/10/18-05 від 09.10.2018 року із проханням здійснити позапланову перевірку розрахункового тарифу на послуги теплопостачання на 2018 рік для данного підприємства (а.с. 29,65).

10.10.2018 року Головним управлінням Держспоживслужби в Івано-Франківській області на підставі наказу за № 664 від 10.10.2018 року та направлення за № 1201 від 10.10.2018 року проведено позапланову перевірку за юридичною адресою підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" - вул. Липова 9, місто Тисмениця, Івано-Франківська область, з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (а.с. 66-67).

Для перевірки підприємством позивача надано розрахунок тарифу на теплову енергію по ТОВ "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" для Лисецької ЦРЛ станом на 04.10.2018 року в розмірі 1988,9 грн. /Гкал.

За результатами проведеної позапланової перевірки Головним управлінням Держспоживслужби в Івано-Франківській області складено акт за № 4 від 10.10.2018 року. За змістом складеного акту у розділі «Порушення вимог законодавства, які виявлені під час перевірки» відображено:

- відповідно до вимог пункту 4 статті 2 Закону України 2633-IV "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію для суб'єктів господарювання, що здійснюють виробництво на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення встановлюються на рівні 90 відсотків діючого для суб'єкта господарювання тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб'єкта господарювання встановленого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення тарифи на теплову енергію встановлюються на рівні 90 відсотків середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. Головою Держенергоефективності 25.09.2018 року затверджено середньозважений тариф для Івано-Франківської області для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету в розмірі 1765,43 гривні за 1 Гкал. без ПДВ. Таким чином, враховуючи вимоги статті 20 вищезазначеного Закону України "Про теплопостачання" вартість 1 Гкал. теплової енергії для використання альтернативних джерел енергії, становитиме 1765,43*90%=1588,89 гривень без ПДВ. Підприємство подало плановий розрахунок тарифу, де вартість 1 Гкал. становить 1988,90 гривень, що на 400,01 гривень більше (а.с. 20-25, 68-70).

На підставі виявленого порушення Головним управлінням Держспоживслужби в Івано-Франківській області винесено припис за № 4 від 15.10.2018 року (а.с. 26, 71).

Вищезазначеним приписом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" зобов'язано в термін 15 днів вжити заходів, щодо усунення порушень вимог по формуванню тарифів на послуги теплопостачання шляхом їх приведення до вимог пункту 4 статті 20 Закону України "Про теплопостачання". В триденний термін з моменту виконання припису повідомити Головне управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області про вжиті заходи.

Вважаючи вищевказані дії відповідача по проведенню перевірки, а також винесений припис протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються: Законами України "Про теплопостачання", "Про основні заходи державного нагляду (конторолю) у сфері господарської діяльності", "Про ціни та ціноутворення", "Про центральні органи виконавчої влади", вимогами Постанови КМУ за № 442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи органів державної виконавчої влади", Методикою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затвердженої постановою НКРЕКП від 01.08.2017 № 991 "Про затвердження Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках", також постановою НКРЕКП від 24.03.2016 р. № 377 "Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води".

Основні засади цінової політики і регулювання відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначаються Законом України «Про ціни і ціноутворення».

Так, частинами 1 та 2 статті 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом. Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов'язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Поряд із викладеним, у відповідності до положень пунту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінету Міністрів України надано повноваження на здійснення державного регулювання цін, визначення повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а і також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Разом із тим, частиною 2 статті 12 зазначеного вище закону визначено, що державні регульовані ціни повинні бути економічно обгрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов'язкових для застосування суб'єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько - збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» визначено засади державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання.

Так, державне регулювання діяльності у сфері теплопостачання провадиться у формі: ліцензування певних видів господарської діяльності в цій сфері; регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії і урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат; здійснення контролю за діяльністю суб'єктів відносин у сфері теплопостачання та застосування відповідних санкцій за порушення ними умов і правил здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання.

Державне регулювання у сфері теплопостачання здійснюється: Кабінетом Міністрів України; Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними. Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до закону.

Згідно положень частини 3 статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і коопераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни.

Абзац 14 статті 1 ЗУ «Про теплопостачання» визначає, що тариф (ціна) па теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Така методика була розроблена національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг га затверджена постановою НКРЕКП від 01.08.2017 № 991 «Про затвердження Методики формування, розрахунку та встановлення тарифів на електричну та (або) теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, теплових електростанціях та когенераційних установках».

Також, постановою НКРЕКП від 24.03.2016 за № 377 «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води» було затверджено порядок, який визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які є ліцензіатами НКРЕКП.

Згідно пункту 1 Постанови КМУ від 10 вересня 2014 р. За № 442 «Про оптимізанію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Держави службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та покладено на неї функції здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Водночас, частиною З статті З Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України.

Постановою КМУ від 2 вересня 2015 р. № 667 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» затверджено положення про Держпродспоживслужбу.

У відповідності до підпункту 11 пункту 4 зазначеного Положення Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснює: державний пагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановленням та застосуваннм державних регульованих цін; державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обгрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання обов'язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 7 Положення про Держпродспоживслужбу встановлено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

З урахуванням викладеного, помилковими є твердження позивача про те, що тарифи на теплопостачання не відносяться до державних регульованих цін, а також про відсутність у відповідача відповідних повноважень у сфері державного нагляду (контролю) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Як вже зазначалося судом, права та обов'язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Так, у відповідності до частини 1 статті Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" однією з підстав здійснення позапланових заходів державного нагляду є подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

Таким чином, безпідставним є твердження позивача про необґрунтованість дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки, адже саме з метою перевірки перевірки розрахункового тарифу на послуги теплопостачання на 2018 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ", і звернувся позивач до відповідача з письмовій заявою за № 09/10/18-05 від 09.10.2018 року.

Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію визначені статтею 20 вищевказаного Закону.

Відповідно до вимог пункту 4 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію для суб'єктів господарювання, що здійснюють виробництво на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення встановлюються на рівні 90 відсотків діючого для суб'єкта господарювання тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб'єкта господарювання встановленого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення тарифи на теплову енергію встановлюються на рівні 90 відсотків середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів.

В ході судового розгляду не встановлено наявність діючого для суб'єкта господарювання (позивача) тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів, а отже розмір тарифу повинен встановлюватися ним не вище рівня 90 відсотків середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів.

Головою Держенергоефективності 25.09.2018 року затверджено середньозважений тариф для Івано-Франківської області для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету в розмірі 1765,43 гривні за 1 Гкал. без ПДВ. Таким чином, враховуючи вимоги статті 20 вищезазначеного Закону України "Про теплопостачання" вартість 1 Гкал. теплової енергії для використання альтернативних джерел енергії, становитиме 1765,43*90%=1588,89 гривень без ПДВ.

Як встановлено в ході проведеної перевірки підприємство - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНІСЕ-ТИСМЕНИЦЯ" - подало плановий розрахунок тарифу, де вартість 1 Гкал. становить 1988,90 гривень, що на 400,01 гривень більше від рівня визначеного законом.

Зазначене свідчить про порушенням позивачем загальних засад формування тарифів на теплову енергію, визначених пунктом 4 статтею 20 Закону України "Про теплопостачання".

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно положень частини 8 статті 7 вищезазначеного Закону, припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, повинен містити такі відомості: дату складення; тип заходу (плановий чи позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); термін усунення порушень; посилання на акт, у якому були зазначені виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення; найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування та місцезнаходження суб'єкта господарювання, а також прізвище, ім'я та по батькові його керівника чи уповноваженої ним особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід; прізвище, ім'я та по батькові інших осіб, які взяли участь у здійсненні заходу.

В даному аспекті слід зазначити про відповідність форми та змісту оскаржуваного припису вимогам чинного законодавства України та необґрунтованість тверджень позивача з цього приводу.

Щодо посилань позивача на те, що за змістом акту перевірки не відображено виявлених фактів порушень у відповідних графах, суд вважає такі твердження спростованими, адже саме у розділі «Порушення вимог законодавства, які виявлені під час перевірки» акту перевірки ці порушення викладено.

З приводу обґрунтувань позивача щодо того, що резолютивна частина припису сформульована без урахування особливостей формування тарифів визначених Законом України «Про теплопостачання», оскільки таке формування перебуває у прямій залежності від участі у ньому органу місцевого самоврядування, суд зазначає, що формування тарифу у відповідності до статті 20 Закону України "Про теплопостачання" є одним із одним з етапів його встановлення та відбувається без участі органу місцевого самоврядування, оскільки у відповідності до положень частини 11 статті 20 вищевказаного Закону - для встановлення тарифу на теплову енергію, тарифу на виробництво теплової енергії суб'єкт господарювання, що здійснює виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, подає органу, уповноваженому встановлювати такі тарифи, заяву із зазначенням розміру тарифу, розрахованого відповідно до частини четвертої та/або п'ятої цієї статті.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем вимогою про вжиття заходів по приведенню у відповідність формування тарифів на послуги теплопостачання до вимог пункту 4 статті 20 Закону України "Про теплопостачання", цілком вірно визначено спосіб усунення порушень вимог законодавства в оскарженому приписі.

Підсумовуючи наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу наведених вище норм законодавства України та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, внаслідок чого, дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову.

У відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат вирішення судовим рішенням не потребують.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИСМЕНИЦЯТЕПЛОПОСТАЧ" - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИСМЕНИЦЯТЕПЛОПОСТАЧ" (вул. Липова 9, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77400, );

Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області (вул. Берегова 24, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 09 квітня 2019 р.