Справа № 235/462/19
Суддя: Клікунова А. С.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 235/462/19
Номер провадження 2-а/235/19/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 квітня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідачів: Костиря С.А., Макарова С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського сектора реагування патрульної поліції Покровського відділу поліції Костиря Сергія Анатолійовича, інспектора дорожнього нагляду Макарова Сергія Сергійовича про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред'явлено вказаний адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серійний номер ДПО18 № 409579 від 20.01.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 20 січня 2019 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснював рух в м. Покровськ Донецької області, був зупинений працівниками патрульної служби, якими вказано про допущення позивачем порушення п. 9.2б ПДР України, а саме при здійсненні повороту ліворуч не увімкнув відповідний показник повороту. Поліцейським СРПП Покровського ВП Костирею С.А. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та притягнуто за відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладанням стягнення в виді штрафу в розмірі 425 гривень. На вимогу ОСОБА_1 про надання доказів інкримінованого правопорушення, - інспектором не продемонстровано відеозапис, на якому знято рух транспортного засобу позивача. Жодні пояснення позивача не враховано, та за відсутності допустимих доказів, всупереч фактичним обставинам, з порушенням вимог ст. ст. 251, 251, 278-280 КУпАП, - поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичного режимі серія ДПО18 № 409579 від 20.01.2019 року. Оскаржувану постанову винесено на місці адміністративного правопорушення, вчинення якого поставлено в провину позивачу, інспектор поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що позивач одразу повідомив, що оспорює факт вчинення правопорушення. За переконанням ОСОБА_1 проведення розгляду справи у скороченому провадженні суперечить рішенню Конституційному суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Відповідно до положень ст. ст. 257, 262 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові. Так, захист порушених, на думку позивача, прав в основному ґрунтується на тому, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто безпосередньо на місці зупинки, без надання часу для підготовки заперечень, забезпечення можливості заявляти клопотання, подати докази з наступним їх дослідженням та наданням оцінки. Позивачем вказано, що поліцейським не виконано вимоги ст. 268 КУпАП, а саме не роз'яснено права як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а зміст оскаржуваної постанови не відповідає ст. 284 КУпАП. Акцентував увагу суду, що в постанові невірно вказано найменування вулиці, оскільки 20.02.2019 року близько 16 години він не здійснював рух по вул. Вознесенька в м. Покровськ. Також в оскаржуваному рішенні не зазначено про здійснення фото - та / або відео-фіксації порушення, що є імперативною вимогою. Позивач, будучи переконаним, що процедура притягнення його до відповідальності здійснена з порушенням норм процесуального права, - не надав жодних пояснень, що факту не дотримання п. 9.2б ПДР при русі на автомобілі. Лише відповідаючи на питання суду зазначив, що при виконанні маневру повтору подав світловий показник лівого повороту.

Відповідачі поліцейський сектору реагування патрульної поліції Покровського ВП Костиря С.А., інспектор дорожнього нагляду Покровського ВП Мкаров С.С. у судовому засіданні проти заявлених вимог ОСОБА_1 заперечували, правом подати відзив на позову заяву в порядку ст. 162 КАС України не скористалися, надано наступні пояснення. 20 січня 2019 року поліцейські здійснювали патрулювання, службу несли в м. Покровськ, рухались на автомобілі для транспортування нарядів поліції, попереду їхав автомобіль марки "ЗАЗ Daewoo", водій якого при виконанні маневру повороту з вул. Київської не включив лівий поворот. Факт правопорушення зафіксовано відео-реєстратором, встановленим в службовому автомобілі. При зупинці автомобілю встановлено особу водія, - це ОСОБА_1, якому вказано на допущення порушення п. 9.2б ПДР України, та позивачу продемонстровано відео. Позивачу роз'яснено права згідно ст. 268 КУпАП, та притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Більш того, відповідачі акцентують увагу, що позивач фактично не мав жодних заяв, скарг, не оспорював, що допустив порушення, та відповідав однією фразою «я зрозумів». Єдиним зауваженням позивача, з яким відповідачі погодилися це допущення описки в постанові в частині зазначення найменування вулиці, а саме замість вірного «Володимирська» помилково вказано «Вознесенська».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 229 КАС України під час судового розгляду адміністративної справи здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, наявні заперечення учасників процесу проти застосування відеозаписувального засобу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, надавши юридичну оцінку правам та обов'язкам сторін - приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Предметом позову є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серійний номер ДПО № 409579 від 20.01.2019 року за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови (копія наявна в матеріалах справи) поліцейським СРПП Покровського ВП ГУ НП Донецької області Кострирею С.А. встановлено, що 20 січня 2019 року о 16:12 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 здійснюючи рух на перехресті вул. Київська та вул. Вознесенська в м. Покровськ при виконанні маневру повороту вліво не подав світловий показник лівого повороту, чим порушив п. 9.2б ПДР України, дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до відповідальності з накладанням стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 14).

В судовому засіданні встановлено та усунуто технічні неточності в частині зазначення найменування вулиці, - замість помилково вказаної «Вознесенська» вірним є «Володимирська». На підтвердження місця правопорушення, скоєння якого інкриміновано позивачу ОСОБА_1 надано - фотознімки з прив'язкою до місцевості, роздруківка онлайн карти міста Покровськ Донецької області з вулицями Київська та Володимирська (а.с. 25-28).

Згідно змісту розглядуваної позовної заяви в обґрунтовування вимог неправомірності дій посадових осіб патрульної поліції поліцейського СРПП Покровського ВП Костирі С.А., інспектора дорожнього нагляду Макарова С.С. щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та підстав для скасування ОСОБА_1 зазначає, зокрема:

- порушення вимог статей 278-280 КУпАП, - розгляд справи проведено безпосередньо на місці зупинки, без надання часу для визначення позиції захисту, подання доказів, заявлення клопотань про допит свідків;

- не враховано рішення Конституційного суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015, а саме, що справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення можливий лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягується до відповідальності;

- порушення ст. 284 КУпАП, - в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Такі доводи позивача ОСОБА_1 суд оцінює як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті вони у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно приписів ч. 2 ст. 122 КУпАП особа підлягає адміністративній відповідальності за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом на підтвердження або спростування факту скоєння позивачем ОСОБА_1 порушення п. 9.2б ПДР України перевірено надані сторонами докази.

Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з патрульного відео-реєстратора (диск надано відповідачем) вбачається, що рух транспортного засобу автомобілю НОМЕР_1 зафіксовано з заднього виду, в путі руху водій повернув ліворуч і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Безпосередньо після огляду відео позивачем визнано, що на записі відображено рух саме його автомобілю, не оспорено також дату, час здійснення автоматичного фіксування (відповідає даним в оскаржуваній постанові). Разом з тим, в наступному судовому засіданні позивачем поставлено вказане відео поставлено під сумнів, та навіть висловлено припущення щодо дійсності його керування автомобілем, а не іншим водієм. Суд розцінює таку позицію позивача виключно як спробу уникнути відповідальності.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 порушення п. 9.2б ПДР України є доведеним.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на порушення поліцейськими Покровського ВП процедури винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серійний номер ДПО18 № 409579 від 20.01.2019 року, - суд вказує наступне.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис з камери мобільного телефону, на якому зафіксовано подію оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП, при цьому встановлено, що поліцейським Макаровим С.С. роз'яснено ОСОБА_1 права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поліцейським Костирею С.А. оголошено суть порушення ПДР, зачитано зміст постанови про накладення адміністративного стягнення. Неправомірної поведінки, вчинення тиску (фізичного, психологічного) посадовими особами, відповідачами по справі, допущено не було.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис, який зроблено безпосередньо позивачем ОСОБА_1, з якого також не вбачається перевищення поліцейськими наділених прав, та вирішення витань, які не входять до їх компетенції.

Судом також надається оцінка посилань позивача ОСОБА_1 щодо розгляду справи в спрощеному провадженні (основний аргумент, яким вмотивовано адміністративний позов). Такі доводи позивача суд оцінює як безпідставні, обрана позиція захисту направлена на ухилення від адміністративної відповідальності.

Так, у висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП, зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно- територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши п. 2.4 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд приходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257,268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Разом з тим, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (зокрема, ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення, а отже на думку суду посилання позивача ОСОБА_1 на зазначені обставини є не обґрунтованими.

Такий висновок суду узгоджується також з тим, що відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Суд, оцінивши докази по справі в сукупності відповідно до ст. 90 КАС України, - вважає, що відповідач довів наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, - суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О'Халлоран і Френсис проти Великобританії» зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про розподіл судових витрат. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення проводиться з урахуванням положень статей 287, 288 КпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. З урахуванням вказаного, судові витрати по справі, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановлену Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, ч. 2 ст. 122, 258, 268, 276 КУпАП України, керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серійний номер ДПО18 № 409579 за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП України, винесену 20.01.2019 року поліцейським сектора реагування патрульної поліції Покровського відділу поліції Костирі Сергія Анатолійовича - залишити без змін.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановлену Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду, відповідно до статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України та, відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, - до Першого апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 246 КАС України:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1;

- відповідачі: поліцейський СРПП Покровського ВП Костиря Сергій Анатолійович, інспектор дорожнього нагляду Макаров Сергій Сергійович (юридична адреса відділу поліції: Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7).

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 квітня 2019 року.

Дата складання повного тексту судового рішення - 8 квітня 2019 року.

Суддя: