Справа № 160/892/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2019 року Справа № 160/892/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 29.01.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача щодо зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» у період з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря та зобов'язати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_1 у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» у період з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправні дії Пенсійного органу, які полягали у прийнятті рішення про відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоди трудової діяльності з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет», оскільки вважає, що вказана посада відноситься до переліку посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах по Списку № 1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Пенсійний орган зазначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а тому враховуючи те, що на момент трудової діяльності у спірному періоді посада позивача включалася до Списку № 2, у відповідача відсутні підстави зарахувати стаж позивача з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» за Списком № 1.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Страховий стаж позивача складає 26 років 4 місяці 26 днів, який охоплює, зокрема: періоди трудової діяльності з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет».
Позивач вважає, що вказаний період трудової діяльності на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 на підтвердження чого посилається на відповідні записи у трудовій книзі та довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії від 10.06.99 року № 21/19.
При вирішенні спору суд виходить із того, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до статті 114 8 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що у період з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року позивач працював у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання.
Позивач вважає, що вказаний період трудової діяльності підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1.
Проте, суд знаходить такі доводи Пенсійного органу частково не обґрунтованими, оскільки відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.
Відповідно до записів з трудової книжки позивача, напроти періодів його роботи з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу.
У той же час, суд погоджується з позицією відповідача щодо відсутності підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання до його пільгового стажу по Списку № 1 та з цього приводу зазначає про таке.
Як вже зазначено вище, пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Так, на період роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» (з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року), займана ним посада електрослюсаря по ремонту включалася в Список № 2 відповідно до постанов Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року № 773 «Про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», перелік Списку № 1 доповнено позицією 1020100а-1753 такого змісту: «робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях діючих виробництв, де основані робітники, які здійснюють технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1: електромонтери по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, електрослюсарі».
Тобто, лише після прийняття вищевказаної Постанови, посада «електрослюсар по ремонту обслуговування» включена до переліку посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах по Списку № 1, проте, на той момент позивач вже припинив свою трудову діяльність за вказаною посадою, а тому суд погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача на посаді електрослюсаря по ремонту обладнання до його пільгового стажу по Списку № 1.
Водночас суд зазначає, що сСтаттею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.
Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.
За таких обставин, з метою ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві «Зв'язокчормет» у період з 23.01.1986 року по 19.02.1993 року на посаді електрослюсаря, оскільки нечіткість заявлених позовних вимог не може бути підставою для задоволення позову, враховуючи те, що у спірному періоді позивач виконував роботу із шкідливими умовами праці, робота на якій дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах по Списку № 2.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна