Справа № 140/2182/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1073/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №140/2182/18 (рішення ухвалено в м. Луцьку, головуючий суддя Валюх В.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05.11.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2018 просила визнати незаконним та скасувати рішення Рожищенського об'єднання управління пенсійного фонду України Волинської області від 31 липня 2018 року щодо відмови у призначені їй пенсії на пільгових умовах, згідно п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Рожищенське об'єднане управління пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати їй пенсію на пільгових умовах згідно п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши у її стаж період роботи з з 1 січня 1992 року по 19 грудня 2000 рік за календарною тривалістю, з моменту звернення до Рожищенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Волинської області з 22 травня 2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Ківерцівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 31 липня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 6 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV ОСОБА_1. Зобов'язано Рожищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати з 22 травня 2018 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 6 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, пунктом «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, зарахувавши у пільговий стаж роботу за період з 14 серпня 1979 року по 19 грудня 2000 року на посаді знімальниці, старшої знімальниці та прядильниці у Відкритому акціонерному товаристві «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» календарно.

Не погодившись з таким рішенням суду першої Рожищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що так як ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс», державна реєстрація якого припинена у зв'язку з визнанням банкрутом з 23.02.2015, рішення про зарахування пільгового стажу позивачу виносила Комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області. На підставі цього рішення від 19.06.2018 за № 4853/02-38 ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 14.08.1979 по 31.12.1991 - календарно, а з 01.01.1992 по 19.12.2000 за фактичною тривалістю. Відповідно, спеціальний стаж роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення пільгової пенсії становить 16 років 04 місяці 28 днів. Апелянт зазначає, що вказане рішення Головного управління ПФУ є законним та не визнане неправомірним, тому в управління Фонду немає підстав для призначення пільгової пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з відсутністю у позивача спеціального стажу роботи 20 років.

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а саме позивач - телефонограмою, відповідач - надісланням повістки на електронну адресу, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22.05.2018, звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ).

31.07.2018 Ківерцівський відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Рожищенського ОУПФУ посилаючись на рішення Комісії від 13.06.2018 №48/1036 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 6 статті 114 Закону №1058-ІV ОСОБА_1, через відсутність необхідного пільгового стажу. Зазначено, що згідно поданих документів пільговий стаж заявниці становить 16 років 4 місяці 28 днів, що не дає їй права на пенсію на пільгових умовах (а. с. 51-52).

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 19.12.2000 у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» є періодом, який включається до спеціального стажу та повинен зараховуватися календарно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляд на наступне.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «є» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

У період роботи ОСОБА_1, професія «прядильниця» була зазначена у «Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років», затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1021 (далі - Список №1021), у розділі «бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна», а після прийняття Закону №1788-ХІІ у «Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років», затвердженому постановою КМУ від 12.10.1992 №583.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Така ж норма міститься в п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Звідси, слід зробити висновок, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Відповідно до пунктів 1, 2 п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно записів в трудовій книжці позивачки, ОСОБА_1 з 14.08.1979 працювала на посаді знімальниці та старшої знімальниці, а з 01.01.1988 по 19.12.2000 - прядильницею 5 розряду прядильного цеху у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» (а.с. 9-10).

Вказані періоди роботи відповідач зарахував до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не в повному обсязі, а лише 16 років 04 місяці 28 днів.

З матеріалів справи видно, що позивачем, крім трудової книжки надано для підтвердження спеціального трудового стажу, також, архівні довідки (а.с 24-28).

З матеріалів справи видно,що Комісія прийняла рішення про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 6 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV періодів роботи з 14.08.1979 по 31.12.1991 календарно та з 01.01.1992 по 19.12.2000 - за фактичною тривалістю (а. с. 64-65).

Крім того, відповідач керувався п. 20 «Порядку №637, відповідно до якого у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На думку колегії суддів, застосування вищенаведеного положення є помилковими і протиправними, виходячи з наступного.

Сутнісний, нормативний, цільовий підхід до розуміння положень пункту «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ в поєднанні із наведеними вище нормами дає підстави вважати, що призначення пільгової пенсії робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме цією нормою права, і не пов'язано з законодавчими передумовами, встановленими для інших категорій осіб, визначених статтею 13 цього Закону, які мають право на пільгову пенсію, але за умов і в порядку, передбачених окремо для кожної категорії таких осіб.

Тобто, для призначення пенсії за пунктом «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ особа мала бути робітницею не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж роботи (не менше 20 років) та вік (50 років).

Трудовий стаж для призначення пільгової пенсії на підставі цього пункту підтверджується відповідно до положень Порядку з урахуванням тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу для робітниць текстильного виробництва. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день (наприклад, як це визначено пунктами «а», «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ), застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 цього Закону, до осіб, які заявлять про право на пенсії за пунктом «є» статті 13 зазначеного Закону, не мають застосовуватися.

При цьому слід зазначити про незастосовність до спірних правовідносин Порядку застосування Списків № 1 і № 2, оскільки, як вказано в самому Порядку (пункт 1), цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-ХІІ, а звідси - не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 цього Закону.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України у від 29.06.2017 у справі № 161/19344/13-а.

Також колегія суддів вважає помилковим і не бере до уваги посилання відповідача на п. 20 Порядку №637, при розрахунку стажу роботи позивачки, який дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах. А саме, суд вважає неправильним мотивування відмови відповідача інформацією довідки, виданої ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс», оскільки даний Порядок застосовується лише у випадку відсутності чи неточності записів у трудовій книзі, а у спірному випадку в трудовій книжці позивачки містяться усі необхідні записи.

Враховуючи наведені вище обставини колегія суддів дійшла висновку про те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді прядильниці 5-го розряду в прядильному цеху підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в повному обсязі (календарно). Таким чином, пільговий стаж роботи позивача за період роботи з 14.08.1979 по 19.12.2000 становить понад 20 років і підтверджується належними і достатніми доказами, в зв'язку з чим висновок відповідача про неможливість його зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, на думку колегії суддів, є необгрунтованим.

Відповідно оскаржуване рішення Рожищенського об'єднання управління пенсійного фонду України Волинської області від 31 липня 2018 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст. 13 Закону №1788-ХІІ також є протиправним і підлягає скасуванню.

З огляду на наявність у ОСОБА_1 пільгового стажу понад 20 років, відтак вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах, встановленого п. «є» ст. 13 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 313, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №140/2182/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 09.04.2019