Справа № 369/14077/18
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/22/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Головатюк В.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області, інспектора роти 3 батальйону УПП в Одеській області, лейтенанта поліції Казаченко Юрія Петровича про визнання неправомірними дій інспектора та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати неправомірними дії інспектора роти 3 батальйону УПП в Одеській області обл. лейтенанта поліції Козаченко Ю.П. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову серії ВР 142769 накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. як незаконну, а провадження по адміністративній справі - закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2018 року постановою Серії ВР 142769 по справі про адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 01 листопада 2018 року о 14 год. 20 хв. керуючи автомобілем Dodge Sprinter, державний номер НОМЕР_1, на трасі м-05 Київ-Одеса 401 км. Рухався зі швидкістю 77 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3,29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), чим перевищив швидкість на 27 км/год., чим допустив порушення п. 12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказана постанова винесена, як зазначено за результатами застосування приладу ТС - 001062. Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена фактично на другого громадянина, так як не вірно вказана дата народження. Вказує на те, що на відрізку автодороги на 401 км. Відсутні населені пункти , а також на правому узбіччі дороги в напрямку м. Одеси не встановлені дорожні знаки, що обмежують швидкість рух транспортних засобів, як вимагає того чинне законодавство. Під час винесення постанови інспектор патрульної поліції Козаченко Ю.П. не ознайомив позивача з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на прохання про залучення адвоката для участі в розгляді адміністративної справи, позивачу було відмовлено.

Позивач вказує, що у постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю позивача.

ОСОБА_1, вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 під час судового засідання вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив задоволити.

У встановлений ухвалою строк від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що справу про адміністративне правопорушення відповідно до норм чинного законодавства. Крім того вказує, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним швидкості ТЩ чи доказів, котрі підтверджували недостовірність результатів лазерного вимірювача швидкості транспортих засобів TruCam LTI 20/20 № TC001062 тощо.

На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що відповідачем не надано доказів, що швидкість зафіксована лазерним вимірювачем швидкості належить його транспортному засобу.

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи без її участі суду не надавав.

Заслухавши з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №142769 від 01.11.2018 року вбачається, що водій ОСОБА_1 01.11.2018 року керуючи автомобілем «Dodge Sprinter» н.з. НОМЕР_1 на а/д М-05 Київ-Одеса 401 км. рухався зі швидкістю 77 км/год. в зоні дії знаку 3.29, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 27 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР України.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про визнання протиправною та скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення вказаного в постанові; йому не було надано право скористатися правовою допомогою; піл час складання протоколу позивачу не було надано документів про допуст даного типу вимірювальної техніки для використання в Україні.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Відповідно до п. 12.9 б ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими^ що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

01.11.2018 року в ході виконання службових обов'язків інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській ДПП лейтенант поліції Козаченко Юрій Петрович виявив транспортний засіб "Dodge Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1, що рухався о 14 год. 20 хв. в Одеській області, по Київському шосе Е-95, 401 км., зі швидкістю 77 км/год.

Згідно долучених до відзиву копій документів встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки 29.08.2012 № UA-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо - регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11914, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2018 р. та чинного до 25.09.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000521 - придатний до застосування.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Частина 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Обставини вчинення правопорушення, викладені у винесеній відповідачем постанові серії ВР № 142769 від 01.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

При цьому слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб'єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема, ч.ч. 1,2,3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 01.11.2018 року вимог п. 12.9 б ПДР, що виразилось у порушенні правил руху шляхом перевищення встановленого обмеження швидкості руху в зоні дії знаку 3.29 на 27 км/год, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було розглянуто інспектором роти№ 3 батальйону № 1 УПП в Одеській обл. ДПП лейтенанта поліції Козаченко Ю.П. на місці вчинення правопорушення.

Згідно наданих відповідачем відзиву вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було роз'яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час судового засідання позивачем не заперечувався факт наявності знаків обмеження швидкості, проте останній вказував, що знак обмеження швидкості поліцейськими було встановлено власноруч, проте жодними доказами вказані твердження не підтверджено.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, відповідач постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 122, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72-77, 192-194, 199, 202-205, 211, 224, 225, 227, 229, 241-244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області, інспектора роти 3 батальйону УПП в Одеській області, лейтенанта поліції Казаченко Юрія Петровича про визнання неправомірними дій інспектора та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич