Справа № 806/3251/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 806/3251/18

10 квітня 2019 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Мацький Є.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Одночасно заявником до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення.

При вирішенні питання щодо поважності, наведених заявником, підстав пропуску строку апеляційного оскарження суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як свідчать матеріали справи, 21 серпня 2019 року Житомирським окружним адміністративним судом у відкритому судовому засіданні за участю представника відповідача та представника позивача ОСОБА_3 прийнято скорочене рішення. Згідно з відміткою у повному тексті судового рішення, останнє складено 27.08.2018.

Повний текст судового рішення позивачу вручено 03.09.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.80).

Враховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з моменту отримання судового рішення був день 03.10.2018, в той час, як апеляційну скаргу представником позивача ОСОБА_3 подано до суду апеляційної інстанції 29.03.2019, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У обґрунтування поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження при поданні апеляційної скарги представник позивача ОСОБА_3 вказує на те, що вперше звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду в межах, встановленого статтею 295 КАС України строку. Проте, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 апеляційну скаргу повернуто позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України, про існування якої представник дізнався з ЄДРСР. 19 грудня 2018 року представник позивача вдруге подав апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду разом із клопотанням про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, однак ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 апеляційну скаргу повернуто позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України, про існування якої представник також дізнався з ЄДРСР.

Колегія суддів, дослідивши доводи даної заяви та матеріали справи дійшла висновку, що наведені представником позивачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не можуть бути визнані судом поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

У свою чергу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

При вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Колегією суддів встановлено, що 24.09.2018 представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою на оскаржуване судове рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 апеляційну скаргу повернуто позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України з тих підстав, що остання підписана представником позивача ОСОБА_4 за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва, яка оприлюднена у ЄДРСР 13.11.2018. Дану ухвалу позивачем не отримано, оскільки поштове відправлення повернулось до суду із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.93).

19 грудня 2018 року представник позивача вдруге подав апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду разом із клопотанням про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018 апеляційну скаргу повернуто позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України у зв'язку з тим, що остання підписана представником позивача ОСОБА_3 за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва, яка оприлюднена у ЄДРСР 04.01.2019. Дану ухвалу позивачем не отримано, про що свідчать відомості з веб-сйту Укрпошти за трек-кодом 497.

Як зазначалось, 29.03.2019 представник позивача втретє звернувся до суду з апеляційної скаргою на оскаржуване рішення та заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Доводи клопотання представника позивача ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення зводяться до того, що про існування ухвал суду апеляційної інстанції про повернення, як першої, так і другої апеляційної скарги стало відомо з ЄДРСР.

Колегія суддів з цього приводу наголошує, що представник позивача ОСОБА_3, як після першого випадку повернення апеляційної скарги, так і після другого, звертався до суду з апеляційною скаргою із значним проміжком часу від моменту повернення апеляційної скарги (оприлюднення ухвали) до дати звернення до суду з такою, що виключає можливість вважати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 21.08.2018, оскільки з дня оприлюднення (13.11.2018) ухвали апеляційного суду від 08.11.2018 до дня повторного звернення з апеляційною скаргою (19.12.2018) минуло більше місяця, а з дня оприлюднення (04.01.2019) ухвали апеляційного суду від 28.12.2018 до дня, коли представник позивача втретє звернувся до суду з апеляційною скаргою (29.03.2019) минуло майже три місяці.

Отже, у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження представником позивача не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об'єктивних перешкод, які б свідчили про унеможливлення швидко реалізувати право на повторне звернення (після постановлення 08.11.2018, 28.12.2018 апеляційним судом ухвал про повернення апеляційної скарги) до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених представником позивача у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

У випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість швидкого вчинення певної процесуальної дії зі звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, позивач має право звернутися до апеляційного суду з відповідною обґрунтованою заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого позивач має усунути вказані недоліки та надати суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву, вказавши інші підстави, надавши належні докази на підтвердження поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування припису залишити без руху.

3. Запропонувати апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

4. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що в разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

5. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Мацький Є.М.