Справа № 524/1824/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 524/1824/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Шевцової Н.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Кривич Ж.О., м. Кременчук, повний текст складено 13.12.18 року по справі № 524/1824/18

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови Серії АА № 192182 про накладення адміністративниго стягнення від 27.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною адміністративною позовною заявою. Просила поновити строк звернення до суду, обґрунтувавши поважність причин його пропуску тим, що скористалась можливістю досудового порядку вирішення спору. Не отримавши відповіді по суті скарги від вищестоящих органів фіскальної служби, звернулася до суду.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 до заступника начальника Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови Серії АА № 192182 про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2015 року залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Вказує, що перебіг процесуального строку, встановлений ч.4 ст.99 КАС України, повинен був починатися не з наступного дня після отримання Листа ГУ ДФС у Полтавській обл. "Про залишення скарги без розгляду", а з наступного дня після отримання рішення ДФС України про розгляд повторної скарги, але такого рішення позивачем отримано не було. Посилається на рішення Європейського суду. Враховуючи наведене, просить скасувати Ухвалу від 13 грудня 2018 року Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі №524/1824/18, згідно якої Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови Серії АА № 192182 про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2015 року залишено без розгляду. Ухвалити нове судове рішення, яким зобов'язати Автозаводський районний суд м. Кременчука Адміністративний позов ОСОБА_1 прийняти до розгляду та вирішити спір по суті.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник позивача також зазначив, що під час первинного звернення до суду по справі № 524/4044/17, позивач не мала можливості надати лист Державної фіскальної служби України від 06.12.2017р. про надання інформації на звернення позивача ( а.с.41) , оскільки, як свідчать матеріали справи даний лист позивач отримала 18.01.2018р. (зворотній бік а.с.42).

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлялись на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Відповідач повідомлявся на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи.

Представник позивач в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормою закону, що визначає строк протягом якого встановлена можливість оскарження постанови по справі про адмін..правопорушення, є ст..289 КУпАП.

Так, ст..289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП … постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Аналогічні положення містяться в ст..99 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.), якою встановлені строки, в межах яких може бути поданий позов до суду. Положеннями цієї норми визначені як загально визначені строки звернення, а також строк, який визначається положеннями інших законів.

За загальним правилом, цей строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи починає обчислюватися з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не отримавши відповіді суб'єкта владних повноважень на свою повторну скаргу від 11.05.2016 року, мала звернутись в суд з позовом не пізніше 11.08.2016 року (ч. 4 ст. 122 КАС України). Враховуючи зазначені обставини, а також тривалість проміжку часу після спливу строку звернення до суду, суд першої інстанції не вбачає підстав для його поновлення.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 27.11.2015 року заступник начальника Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 постановою Серії АА № 192182 притягнув ОСОБА_1, як керівника ПП "Редакція "Програма плюс", ТОВ "Телебудмонтаж", ТОВ "Яхтклуб "Посейдон", до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 2 550 грн. 00 коп. за несвоєчасну сплату ЄСВ (а.с. 21).

Позивачка визнає факт отримання оскаржуваної постанови у Автозаводському ВДВС м. Кременчука 12.03.2016 року, про що зазначено в заяві про поновлення строку (а.с.9-12).

21.03.2016 року ОСОБА_1 оскаржила її до Головного управління ДФС у Полтавській області.

Скаргу було залишено без розгляду через пропуск строку оскарження постанови (а.с. 23). Доказів направлення цього листа позивачу відповідач суду не надав.

05.05.2016 року позивач отримала відповідь від Головного управління ДФС у Полтавській області про залишення її скарги без розгляду через пропуск строку на оскарження постанови.

11.05.2016 року ОСОБА_1 повторно оскаржила постанову до ДФС України.

Позивач наголошує на тому, що підставою для поновлення строку звернення до суду є та обставина, що позивач особисто Постанову №192182 не отримувала, скористалася можливістю досудового порядку вирішення спору і після отримання листа від 30.03.2016р. №306/М/16-31-10-04-11 ГУ ДФС у Полтавській обл. "Про залишення заяви без розгляду" (отримано Позивачем 04.05.2016р.) 11 травня 2016р. звернулася з повторною скаргою на Постанову №192182 до ДФС України, але від ДФС України рішення про розгляд повторної скарги по формі, встановленій додатком 5 Інструкції №585) (пункт 4.3 розділу IV), на адресу позивача не надходило.

Колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на звернення з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови Серії АА № 192182 про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2015 року вже вирішувалось Автозаводським районним судом м. Кременчука та Харківським апеляційним адміністративним судом в справі № 524/4044/18

Згідно матеріалів справи, 24 травня 2017р. позивач звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2015 року серія АА №192182 за ч.5 ст.165-1 КУпАП.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду, а позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким клопотання про поновлення строку задовольнити та зобов'язати суд першої інстанції прийняти її позов до розгляду та вирішити спір по суті.

Постановою Харківським апеляційним адміністративним судом від 29.01.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28 листопада 2017 року по справі № 524/4044/17 залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зазначає, що судовими рішеннями по справі № 524/4044/17 суди прийшли до висновку що жодних обґрунтованих доводів ані в заяві про поновлення строку звернення до суду, ані в апеляційній скарзі, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не наведено. Доказів поважності таких причин, які б унеможливлювали вчасне звернення до суду, або надавали б можливість визнати такі обставини поважними та поновити строк, матеріали справи не містять.

Як було встановлено судом першої та апеляційної інстанції по справі № 524/4044/17, що протоколи про адміністративне правопорушення за №№ 1710, 1768, 1769 відповідно на бланках серії АА № 767727, 767731, 767728 та постанова без номеру на бланку серія АА № 192182 від 27 листопада 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 як службової особи - керівника відповідно ПП «Редакція « Програма Плюс »,ТОВ « Телебудмонтаж », ТОВ «ЯХТКЛУБ » за ч. ч. 1, 5 ст. 165-1 КпАП України були складені одночасно 27 листопада 2015 року у відсутності позивача та без вручення їх копій позивачеві, які були направлені позивачеві за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, та було отримано позивачем 14 грудня 2015 року .

21 березня 2016 року позивач звернулася зі скаргою на постанову від 27 листопада 2015 року до ГУ ДФС України у Полтавській області, яка була залишена без розгляду у зв'язку з пропуском строків оскарження, про що позивачеві стало відомо 04 травня 2016 року після одержання листа від ГУ ДФС України у Полтавській області.

11 травня 2016 року позивач звернулася зі скаргою на постанову від 27 листопада 2015 року до ДФС України, яка була залишена без розгляду у зв'язку з пропуском строків оскарження, про що листом від 24 травня 2016 року за № 5346/М/99-99-11-03-01-25 за підписом Голови ДФС України була повідомлена позивач та інші фіскальні органи.

Дана позовна заява ОСОБА_1 була направлена до суду 29 травня 2017 року та надійшла до суду 01 червня 2017 року.

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в постанові від 29.01.2018 р. по справі № 524/4044/17 встановила, що як протоколи про адміністративне правопорушення так і постанова від 27 листопада 2015 року були направлені позивачеві за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене узгоджується як з приписами ст..285 КУпАП, так і з п.3.9 Інструкції з оформлення органами державної податкової служби матеріалів про адміністративні правопорушення №585 від 29.10.2009 р.

Наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, безпосередньо оскаржуваної постанови було отримано позивачем 14 грудня 2015 року .

Зазначені обставини жодними належними доказами не спростовано.

Колегія суддів також зазначила, що додаткове отримання копії постанови від 27.11.2015 року підтверджується також самими поясненнями сторони позивача, матеріалами справи. Так, представником позивача 12.03.2016 року за зверненням також було ознайомлено та отримано оскаржувану постанову у відділі Автозаводського ДВС.

В той же час, не зважаючи на отримання такої постанови, як самим позивачем 14.12.2015 року, так і представником позивача 12.03.2016 року, сторона позивача лише 21.03.2016 року, подала скаргу на цю постанову до ГУ ДФС у Полтавській області, який 30.03.2016 року залишив скаргу без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

11.05.2016 року, позивачем спрямована скарга до ДФС України на постанову від 27.11.2015 року.

За наслідками розгляду такої скарги 24.05.2016 р. ДФС України спрямована відповідь в якій повідомлено про те, що постанова від 27.11.2015 р. не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, а може бути оскаржене до суду, в зв'язку з залишенням скарги без розгляду.

Доводи апелянта стосовно не отримання нею відповідного рішення за наслідками звернення із скаргою до ДФС України у травні 2016 року, що мало вплив на звернення з позовом до суду лише 01.06.2017 року суд визнав безпідставними.

В рішеннях по справі № 524/4044/18 судами також зазначено, що у випадку, як зазначає позивач не отримання належно прийнятого за результатами розгляду звернення у травні 2016 р. із скаргою ДФС України протягом встановлених законом строків розгляду таких скарг (10 днів п.4.4. Інструкції №585) з дня звернення, позивач мав усі правові та процесуальні можливості для звернення з оскарженням постанови до суду протягом строку, з дня закінчення такого строку розгляду скарги, не залежно від того чи розглянута така скарга та надано відповідь, чи прийнято за наслідками такого звернення рішення, що за формою №5 додатку до Інструкції №585. В даному випадку посилання на ч.4 ст.99 КАС України, як на підставу для поновлення строку, є безпідставним.

Якщо позивач вважав допущенними порушеннями з боку ДФС України щодо неналежного розгляду її скарги поданої у травні 2016 року поза межами встановленого законом строку, то як вже зазначалось, що обчислення такого строку пов'язувалось з можливістю бути обізнаним про це.

Між строком звернення до ДФС України із скаргою, закінченням строку її розглядом та строком звернення до суду, сплинуло майже рік.

Доказів оскарження протиправної бездіяльності, дій стосовно неналежного розгляду ДФС України скарги, або рішення, що за формою не відповідає вимогам законодавства, суду не надано.

В рішеннях по справі № 524/4044/17 суди прийшли до висновку, що позивач обрав для себе фактично пасивну модель поведінки та знов таки, не вчиняв будь-яких реальних заходів для оскарження в судовому порядку постанови від 27.11.2015 року дуже тривалий час, не зважаючи на те, що відносно постанови здійснюються заходи примусового стягнення. Навпаки, колегія суддів звертає увагу, 24.04.2017 року відповідно до постанови головного держвиконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук, виконавче провадження з примусового виконання постанови №АА 192182 від 27.11.2015 р. закінчено у зв'язку з фактичним його виконанням у повному обсязі та перерахуванням платіжним дорученням боргу, виконавчого збору та інших витрат в тому числі. Тобто, після фактичного виконання постанови від 27.11.2015 року, позивач 01.06.2017 року вирішив звернутися з позовом до суду щодо оскарження постанови, яка фактично вичерпала свою юридичну дію її виконанням.

Жодних обґрунтованих доводів ані в заяві про поновлення строку звернення до суду, ані в апеляційній скарзі, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не наведено. Доказів поважності таких причин, які б унеможливлювали вчасне звернення до суду, або надавали б можливість визнати такі обставини поважними та поновити строк, суду не надано.

Колегія суддів, враховуючи те, що рішеннями по справі № 524/4044/17 вже було визнано причини звернення позивачки до суду не поважними, приходить до висновку, що обираючи для себе межі захисту своїх прав чи інтересів, кожна особа діє на власний розсуд щодо розпорядження такими правами, це ж стосується права на оскарження постанов у справі про адмінправопорушення. В той же час, використання такого права не є безмежним у часі, та має свої строкові обмеження. Судом першої інстанції обґрунтовано звернута увага на практику Європейського суду з прав людини яка також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії"). В даному випадку, судом апеляційної інстанції не встановлено допущення з боку суду першої інстанції обмеження доступу до правосуддя. Судом здійснена перевірка усіх фактичних обставин справи під час судового розгляду, та надана належна їм оцінка.

В даному випадку висновки суду першої інстанції з приводу того, що позивач мала реальну можливість дізнатися про порушені права та звернутися до суду за їх захистом своєчасно, починаючи не лише з дати одержання копії постанови, так і після розгляду скарг направлених до ГУ ДФС України у Полтавській області та ДФС України, але позивач звернулася з відповідним позовом до відповідачів до суду у значно пізніший строк, є цілком обґрунтованими.

Вирішуючи та перевіряючи питання про наявність поважних причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, судом правильно було зазначено, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об'єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи. У випадку наявності таких причин, існує можливість визнати причини пропуску поважними та поновити строк. В той же час, такі причини та обставини судами за наявними матеріалами не встановлено.

Колегія суддів також зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач фактично посилається на ті ж самі обставини причин пропуску строку на звернення до суду, що вже були нею зазначені під час звернення до суду з позовом в 2017р., та оцінка яким вже була надана рішеннями по справі № 524/4044/17.

Нових обґрунтувань та доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду позивач до суду не надає.

Щодо посилань представника позивача, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що під час первинного звернення до суду по справі № 524/4044/17, позивач не мала можливості надати лист Державної фіскальної служби України від 06.12.2017р. про надання інформації на звернення позивача ( а.с.41), оскільки, як свідчать матеріали справи даний лист позивач отримала 18.01.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання жодним чином не спростовують обставин не поважності причин пропуску строку на звернення до суду, які були встановлені судовими рішеннями по справі № 524/4044/17.

Рішення по справі № 524/4044/17 є чинними та обов'язковими до виконання.

Також колегія суддів, зазначає, що з урахуванням вищенаведеного, відсутність доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом, посилання позивача на рішення Європейського суду є помилковими.

Колегія суддів зазначає, що можливість своєчасного звернення з відповідним запитом до відповідача, а також до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб'єктивний характер та вплив, ніж об'єктивний, що знов таки свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спірного питання.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності поважних причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, те що рішеннями судів по справі № 524/4044/17 причини пропуску позивачем строку на звернення до суду також визнані не поважними, (дані рішення є чинними та такими, що набрали законної сили) судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2018 року по справі № 524/1824/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.В. Шевцова З.Г. Подобайло