Справа № 280/4917/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4917/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019р. у справі №280/4917/18
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Заводському районі визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

16.11.2018р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Заводському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 20.11.2018р. /а.с. 4-8,18/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4917/18 та справу призначено до розгляду /а.с. 2/.

Позивач посилаючись позові на те, що він перебуває на пенсійному обліку у відповідача з лютого 2008р. та отримує пільгову пенсію за списком №1 із зниженням пенсійного віку відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», після призначення пенсії він продовжував працювати, з 04.02.2018р. він набув право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим він 08.10.2018р. звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.26 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , а також просив провести підвищення розміру пенсії на 3,5 відсотків, у зв'язку з більш пізнім виходом на пенсію, але відповідач відмовив йому у призначенні пенсії за віком на загальних підставах. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та безпідставною, оскільки на його думку пенсія призначена за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» і пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», це різні види пенсії, тому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 цього закону;

- зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2016, 2017рр), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019р. у справі №280/4917/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Заводському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі (суддя Артоуз О.О.) / а.с. 41-43/.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 02.01.2019р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 48-52/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 02.01.2019р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Матеріали адміністративної справи №280/4917/18 з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, у якій заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, надійшли до суду апеляційної інстанції 18.02.2019р. /а.с. 47/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019р. звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019р. у даній справі та відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у справі №280/4917/18 /а.с.68/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження /а.с. 69/, про що сторони повідомлені належним чином /а.с. 84,85/.

12.03.2019р. на адресу суду за допомогою поштового зв'язку від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було повно з'ясовано усі обставини справи та постановлено обґрунтоване рішення, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 02.01.2019р. у даній справі залишити без змін /а.с. 115-119/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 позивач у даній справі, перебуває на обліку у відповідача у справі та з лютого 2008р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка призначена відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список №1) , після призначення пенсії позивач продовжував працювати зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду даної справи та долучені до матеріалів справи, та не заперечувались особами, які беруть участь у розгляді справи, під час її розгляду судом.

08.10.2018р. у зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 11/, але відповідачем було відмовлено в призначенні йому пенсії відповідно до його заяви, про що позивачу повідомлено листом відповідача за вих. №295/С-1 від 22.10.2018р. / а.с. 12/, і саме ця відмова обумовила звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовано положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи та положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачу призначена пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», який був чинним на час набуття позивачем права на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку, і ця пенсія є «пенсією за віком», яка йому перераховувалася згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за заявою позивача, права на здійснення перерахунків, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в березні 2010р., в квітні 2012р., в лютому 2016р., в лютому 2018р. /а.с. 33-37/ неодноразово перераховувалася відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що свідчить про те, що позивачем реалізовано право на призначення пенсії за віком.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Отже з урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що пенсія, яка призначена позивачу на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», фактично є пенсією за віком у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нормами чинного пенсійного законодавства передбачена можливість переведення з одного виду пенсії на інший, яке відбувається з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, але у даному випадку у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, а виявив бажання на призначення пенсії в межах одного виду - пенсії за віком, а тому враховуючи те, що позивач у справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, відсутні законодавчо визначені підстави вдруге призначати позивачу за його заявою пенсію за віком у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 20.03.2018р. №316/734/16-а, від 19.06.2018р. №185/866/17, від 18.09.2018р. №336/4385/17

Колегією суддів не може бути прийнята до уваги правова позиція в постанові Верховного суду від 06.03.2018р. у справі 185/1474/17, копія якої була надана позивачем, оскільки Верховним судом в наступних постановах, була прийнята інша правова позиція, яка, як остання у часі, і підлягає застосуванню судами.

Тому враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які визначають підстави та порядок призначення пенсії за віком, колегія суддів вважає, що відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час розгляду заяви позивача від 08.10.2018р. про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та прийняття рішення про відмову у призначенні позивачу такої пенсії, діяв у межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 02.01.2019р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019р. у справі №280/4917/18- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено - 09.04.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя А.В. Суховаров

суддя В.Є. Чередниченко