Справа № 400/3217/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

11 квітня 2019 р. № 400/3217/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянув в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі

за позовом:Приватного підприємства "Виробничо - комерційне підприємство "Каро", вул. Кооперативна, 21, смт. Врадіївка, Миколаївська область, 56301

до відповідачів:1. Державної служби України з безпеки на транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135 2. Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

про:визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування розрахунку плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Приватного підприємства "Виробничо - комерційне підприємство "Каро" (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними дій співробітників Державної служби України з безпеки на транспорті з приводу складання розрахунку та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільного користування № б/н складеного згідно акта від 22.11.2018 відповідачем щодо нарахування приватному підприємству "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" до сплати 40.40 євро.

12.03.2019 року відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі. Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач послався на рішення Верховного Суду та зазначив, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Сам по собі розрахунок розміру плати за проїзд не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для позивача, у зв'язку з чим, не може бути предметом спору. За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Таким чином, позовна вимога про скасування розрахунку плати за проїзд, не може бути предметом спору в адміністративній справі, оскільки розрахунок розміру шкоди не є адміністративно - правовим актом, який спричиняє будь-які правові наслідки для суб'єкта господарювання, та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує розрахунок б/н плати за проїзд до акту перевірки від 22 листопада 2018 року з підстав того, що відповідачем неправильно розрахована відстань за фактично пройдену частину маршруту по території України, та не встановлено що транспортний засіб є контейнеровозом.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 803/3/18, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою, плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

За змістом частини п'ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції (пп. 25-28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 803/3/18).

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому Верховний Суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду (п. 34 постанови Великої Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 803/3/18).

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладені судом обставини та висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18, суд дійшов висновку, що провадження у справі має бути закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутися з зазначеними позовними вимогами до суду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 238, 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання представника відповідача задовольнити.

2. Закрити провадження у справі за позовною заявою приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" до Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправними дій співробітників Державної служби України з безпеки на транспорті з приводу складання розрахунку та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільного користування № б/н складеного згідно акта від 22.11.2018 відповідачем щодо нарахування приватному підприємству "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" до сплати 40.40 євро.

3. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням п.п. 15.5. п.15. ч.1 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник