Справа № 591/4594/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 р.Справа № 591/4594/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Грищенко О.В., м. Суми, повний текст складено 26.02.19 року по справі № 591/4594/18

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про скасування постанови №1142 від 30.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, відповідно до якого просить суд скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 1142 від 30.07.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 26 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не враховані норма чинного законодавства України та обставини, які є важливими для правильного вирішення. Вказує , що ні протоколі ні в постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме дозвіл вимагається, зафіксовано порушення саме за відсутність дозволу на торгівлю їжею, але, жодним нормативним актом не передбачено необхідності отримані дозволу на торгівлю їжею. Правила благоустрою передбачають необхідність отримань відповідного дозволу під час встановлення точки торгівлі, а не дозволу на торгівлю їжею. Щодо припаркування автомобіля для торгівлі їжею на зеленій зоні міста, то він не пакувався і тим паче в зеленій зоні міста. Вказує , що для наявності складу адміністративного правопорушення за ст. 152 КпАП, а саме: за порушення правил благоустрою в частині, паркування в зеленій зоні міста, необхідною умовою є підтвердження, що вказана територія відноситься до зеленої зони міста. Відповідачем в суді першої інстанції так і не спростовано даного факту. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/4594/18 від 26.02.2019 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 03.04.2019р.

Відповідачі повідомлявся на електронну адресу та на поштову адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 19.07.2018 року о 16:40 год. головними спеціалістами управління "Інспекція з благоустрою міста Суми" Сумської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявлено порушення Правил благоустрою м. Суми за адресою: АДРЕСА_1, а саме фізична особа - підприємець ОСОБА_1 самовільно встановив точку торгівлі з автомобіля Мерседес д.н. НОМЕР_1 з реалізації готової їжі без наявності відповідного дозволу, що є порушенням п. 24 розділу XII Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, також за вищезазначеною адресою ФОП ОСОБА_1 припаркував автомобіль Мерседес д.н. НОМЕР_1 для реалізації готової їжі, на зеленій зоні міста, що є порушенням п. 19 розділу XII Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР.

Відносно позивача складені протоколи про адміністративні правопорушення №030113 від 19.07.2018р., №030201 від 19.07.2018р. у зв'язку порушення п.19, п.24 розділу XIІ Додатку до рішення СМР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, що передбачає адміністративну відповідальність згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.07.2018 року на засіданні адміністративної комісії справа про адміністративне правопорушення розглянута у присутності позивача. При розгляді адміністративної справи позивач пояснив, що з зазначеним порушенням, а саме самовільним встановленням точки торгівлі, не згоден, так як вже два роки не може узаконити свою діяльність, міська влада не надає дозвіл.

За результатами розгляду справи Адміністративною комісією при виконкому Сумської міської ради прийнято постанову від 30.07.2018р. № 1142 за фактом порушення позивачем п.19, п.24 розділу XII рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР та відповідно до ст. 152 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафної санкції у сумі 1700 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що посадова особа Адміністративної комісії виконавчого комітету Сумської міської ради діяла у межах своїх повноважень з дотриманням діючого законодавства України, склала протокол про адміністративне правопорушення виявивши правопорушення, передбачене ч.1ст.152 КУпАП, яке вчинив ОСОБА_1 Також судом встановлено, що правилами благоустрою території міста Суми передбачена заборона самовільно встановлювати точки торгівлі з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків, ємностей тощо без наявності відповідного дозволу, заправляти, ремонтувати автотранспортні засоби і механізми на прибудинкових територіях, газонах, берегах річок і заток, озер, пішохідних доріжках, тротуарах, у парках та скверах, тощо, а також їздити та паркуватися на зелених зонах міста, а тому при порушенні цих правил, громадянин який порушив ці правила, несе відповідальність передбачену ст. 152 КУпАП. При винесенні постанови відповідач діяв у межах покладених на нього законом повноважень та виніс законну і обґрунтовану постанову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Згідно положень ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою - п'ятою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об'єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження обставин порушення позивачем п.19, п.24 розділу XIІ Додатку до рішення СМР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР , а саме відсутні докази того , що позивач самовільно встановив саме точку торгівлі без наявності дозволу на таке встановлення , а також доказів того , що позивач припаркував свій автомобіль на зеленій зоні міста.

В протоколі № 030113 зазначено про відсутність дозволу «Торгівля їжею» , а не дозволу на встановлення точки торгівлі.

Наявність в матеріалах фотокарток, які надав відповідач як доказ вчинення правопорушення, не свідчать про порушення вчинене саме позивачем, оскільки неможливо ідентифікувати взагалі яка це зона міста (зелена чи ні), не містять інформації щодо їх прив'язки до місця, не містить інформації щодо встановлення точки торгівлі , не містить ні дати, ні часу здійснення такої фіксації, тощо.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції, тобто, в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення , за які передбачена відповідальність згідно ст. 152 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Всі інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 1142 від 30.07.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки відсутні належні і допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.п.1,2 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування оскарженого судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2019 року по справі № 591/4594/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 1142 від 30.07.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров