Справа № 9901/797/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2019 року

Київ

справа №9901/797/18

адміністративне провадження №П/9901/797/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Кравчука В.М., Мороз Л.Л., Ханової Р.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання Загороднього А.А.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №/9901/797/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним, протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 04.09.2018 № 2814/0/15-18,

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) про визнання нечинним, протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.».

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВРП при прийнятті оскаржуваного рішення від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.» не було враховано вимог статті 48 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон України «Про прокуратуру»), частиною третьою якої, зокрема встановлено, що при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, оскільки у вказаному рішенні ВРП не було визначено ступеню тяжкості вчиненого позивачем проступку та не зазначено, яку саме заподіяно ним шкоду, і чи взагалі така шкода мала місце. Крім того, позивач зазначає, що у рішенні ВРП від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 зазначено про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з підстав передбачених пунктом 1 частиною першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме - невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, проте вказане рішення ВРП не мотивоване, не містить жодних посилань на обставини, фактичні дані, які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем його службових обов'язків. Також позивач зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення ВРП не було дотримано балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення.

2.1. Позивач зазначає, що рішення ВРП від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.» не є обґрунтованим, оскільки згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 54 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 року № 1798-VIII (далі - Закон № 1798-VIII) рішення, які приймаються ВРП, мають містити посилання на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

2.2. Крім того, позивач зазначив, що 7 березня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України), у кримінальному провадженні № 0000421 прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження.

3. Відповідач проти позову заперечує, оскільки оскаржуване рішення прийнято обґрунтовано, на підставі встановлених фактичних обставин, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

4. Відповідно до частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п'яти суддів.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

5. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 8 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12.00 год. 29.10.2018.

5.1. Судом витребувано з відповідача матеріали дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 за № 11/2/4-1082дс-336дп-17.

5.2. У судовому засіданні призначене на 12.00 год. 29.10.2018 оголошено перерву. Розгляд справи призначено на 09.30 год. 03.12.2018.

5.3. У судовому засіданні призначене на 09.30 год. 04.02.2019 оголошено перерву. Розгляд справи призначено на 10.00 год. 04.03.2019.

5.4. У судовому засіданні призначене на 10.00 год. 04.03.2019 оголошено перерву. Розгляд справи призначено на 17.30 год. 01.04.2019.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. До Вищої ради правосуддя 9 липня 2018 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.».

6.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 9 липня 2018 року доповідачем щодо поданої скарги адвокатом ОСОБА_5 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 визначено члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_6

7. З матеріалів дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2, наданих Вищою радою правосуддя пояснень та документів встановлено наступне.

7.1. До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 20 грудня 2017 року надійшла дисциплінарна скарга адвоката ОСОБА_5 про вчинення старшим слідчим в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку.

7.2. Рішенням члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Юсипа В.В. від 26 грудня 2017 року відкрито дисциплінарне провадження стосовно старшого слідчого ОСОБА_2

7.3. Встановлено, що постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 27 лютого 2017 року закрито кримінальне провадження № 0000310 стосовно підозрюваної ОСОБА_8 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 191 КК України. На виконання ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва Українця В.В. від 1 червня 2017 року детективом Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) внесено 20 червня 2017 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000421 за фактом перевищення влади та службових повноважень заступником Генерального прокурора України ОСОБА_7., що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави, за попередньою правовою кваліфікацією - частина перша статті 365 КК України, за повідомленням ОСОБА_9

7.3.1. 12 червня 2017 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до НАБУ із клопотанням про надання інформації щодо згаданого кримінального провадження та залучення ОСОБА_9 як потерпілої. Постановою детектива НАБУ Мельника А.Г. від 22 червня 2017 року відмовлено у визнанні ОСОБА_9 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 20 червня 2017 року за № 0000421.

7.3.2. Ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва Кізюн Л.І. від 11 липня 2017 року скасовано постанову детектива НАБУ від 22 червня 2017 року про відмову у визнанні потерпілою та зобов'язано детектива НАБУ Мельника А.Г. відповідно до вимог КПК України вирішити питання щодо залучення ОСОБА_9 як потерпілої у зазначеному кримінальному провадженні.

7.3.3. 12 липня 2017 року та 18 липня 2017 року адвокат ОСОБА_5 від імені та в інтересах ОСОБА_9 звернувся до детектива НАБУ Мельника А.Г. з клопотаннями про проведення слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні. 14 липня 2017 року матеріали кримінального провадження № 0000421 від 20 червня 2017 року передані за підслідністю до Генеральної прокуратури України, а постановою заступника керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України - начальника слідчого управління Гайдая С.І. від 18 липня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні визначено групу слідчих, старшим якої визначено старшого слідчого в особливо важливих справах ОСОБА_2

7.3.4. Клопотання адвоката ОСОБА_5 від 12 липня 2017 року та від 18 липня 2017 року з НАБУ до Генеральної прокуратури України надійшли 24 липня 2017 року та були передані безпосередньо слідчому Павленку П.О. 28 липня 2017 року.

Листом від 28 липня 2017 року слідчий ОСОБА_2. повідомив адвоката ОСОБА_5 про відсутність підстав для розгляду вказаних вище клопотань, оскільки ані ОСОБА_9, ані адвокат ОСОБА_5 не є стороною кримінального провадження № 0000421 від 20 червня 2017 року, а тому не наділені правом заявляти такі клопотання.

7.3.5. 27 липня 2017 року за вхідним № 68, 28 липня 2017 року за вхідним № 16 та 31 липня 2017 року за вхідним № 124 до слідчого ОСОБА_2 надійшли клопотання адвоката ОСОБА_5 від 26 липня 2017 року, від 27 липня 2017 року та від 31 липня 2017 року відповідно про здійснення невідкладних слідчих дій та залучення ОСОБА_9 до вказаного вище кримінального провадження як потерпілої (вручення їй пам'ятки про процесуальні права та обов'язки потерпілої, надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження).

7.3.6. 7 серпня 2018 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_2 щодо нерозгляду ним клопотання, зареєстрованого 28 липня 2017 року за вхідним № 16. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року слідчого ОСОБА_2 або іншу уповноважену особу Генеральної інспекції (з 31 липня 2017 року по 30 серпня 2017 року включно слідчий ОСОБА_2. перебував у відпустці), що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000421, зобов'язано розглянути клопотання, зареєстроване 28 липня 2017 року за вхідним № 16, у строки та в порядку, що визначені статтею 220 КПК України.

7.3.7. 6 вересня 2017 року на адресу слідчого ОСОБА_2 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 від 4 вересня 2017 року щодо проведення невідкладних слідчих дій, зазначених у раніше поданому клопотанні від 27 липня 2017 року. Листом слідчого ОСОБА_2 від 15 вересня 2017 року адвоката ОСОБА_5 повідомлено в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», про відмову у розгляді та задоволенні згаданого клопотання у зв'язку з відсутністю оригіналу ухвали суду від 31 серпня 2017 року та з огляду на відсутність у адвоката ОСОБА_5 статусу сторони захисту або представника потерпілого у кримінальному провадженні № 0000421.

7.3.8. Після отримання вказаної ухвали суду від 31 серпня 2017 року слідчий ОСОБА_2. своєю постановою від 29 вересня 2017 року відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5, зареєстрованого 28 липня 2017 року за вхідним № 16, з підстав відсутності у адвоката ОСОБА_5 статусу сторони захисту або представника потерпілого у згаданому кримінальному провадженні.

7.3.9. 20 жовтня 2017 року до Генеральної прокуратури України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 як представника потерпілої ОСОБА_9 про вручення останній пам'ятки про процесуальні права та обов'язки потерпілої та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Постановою слідчого ОСОБА_2 від 24 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з тих підстав, що ОСОБА_9 не є стороною кримінального провадження № 0000421. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Москаленко К.О. від 23 листопада 2017 року постанову слідчого ОСОБА_2 від 24 жовтня 2017 року скасовано та зобов'язано останнього розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 як представника потерпілої ОСОБА_9 у порядку та в межах строків, передбачених статтею 220 КПК України.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

8. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить такі аргументи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВРП при прийнятті оскаржуваного рішення від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.» не було визначено ступеню тяжкості вчиненого позивачем проступку та не зазначено, яку саме заподіяно ним шкоду, і чи взагалі така шкода мала місце, а саме рішення є немотивованим та не містить жодних посилань на обставини, фактичні дані, які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем його службових обов'язків. Позивач зазначив, що рішення, які приймаються ВРП, мають містити посилання на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Крім того, позивач зазначив, що 7 березня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України), у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України), у кримінальному провадженні № 0000421 прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження.

8.1. У відзиві на позов відповідач зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується, звертає увагу на те, що незважаючи на скасування ухвалою слідчого судді від 11 липня 2017 року постанови детектива НАБУ Мельника А.Г. від 22 червня 2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_9 потерпілою, і станом на 24 жовтня 2017 року не існувало іншої постанови слідчого або прокурора, якою було б відмовлено у визнанні ОСОБА_9 потерпілою у згаданому кримінальному провадженні, слідчий ОСОБА_2., всупереч вимогам статті 55 КПК України впродовж тривалого часу безпідставно зволікав із вирішенням заяви ОСОБА_9 про визнання її потерпілою, а постановою від 24 жовтня 2017 року неправомірно відмовив у задоволенні клопотання її представника - адвоката ОСОБА_5 про вручення ОСОБА_9 як потерпілій пам'ятки про процесуальні права та обов'язки при тому, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право бути повідомленим про свої права та обов'язки передбачені цим Кодексом. Вища рада правосуддя дійшла висновку, що в такому випадку мало місце неналежне виконання слідчим ОСОБА_2. службових обов'язків, а саме - процесуальних повноважень слідчого (старшого групи слідчих) при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 20 червня 2017 року за № 0000421, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для притягнення прокурора ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач також зазначив, що рішення ВРП від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що мають значення для прийняття рішення.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

9. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

11. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

12. Частиною першою статті 26 Закону № 1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

13. Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

14. Згідно з положеннями частини п'ятої статті 53 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Вища рада правосуддя має право: 1) скасувати повністю рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та закрити дисциплінарне провадження; 2) скасувати частково рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 3) скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 4) змінити рішення відповідного органу, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення; 5) залишити рішення відповідного органу без змін.

15. Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) прокурор не був належним чином повідомлений про засідання Вищої ради правосуддя - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини п'ятої статті 53 цього Закону; 4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності є невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

17. Відповідно до частини другої статті 55 КПК України встановлено, що права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам'ятка про процесуальні права та обов'язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право бути повідомленим про свої права та обов'язки, передбачені КПК України.

19. Згідно з положеннями статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов'язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об'єктивних причин - надсилається їй.

20. Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

V. ОЦІНКА СУДУ

21. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

22. Судом встановлено, що до Вищої ради правосуддя 9 липня 2018 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.».

22.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 9 липня 2018 року доповідачем щодо поданої скарги адвокатом ОСОБА_5 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 визначено члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_6

22.2. Листом ВРП від 22 серпня 2018 року № 2814/0/9-18 позивача запрошено на засідання Вищої ради правосуддя на 4 вересня 2018 року.

22.3. Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 скасовано повністю рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2», притягнено прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани. Рішення відповідача мотивоване тим, що мало місце неналежне виконання позивачем службових обов'язків, а саме процесуальних повноважень слідчого (старшого групи слідчих) при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 20 червня 2017 року за № 0000421, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для притягнення прокурора ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

22.4. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у засіданні ВРП 4 вересня 2018 року брали участь 16 її членів, тобто більшість від її складу; «за» прийняття оскаржуваного рішення проголосувало 13 членів ВРП, проти - « 3», не брали участі у голосуванні - « 0». Таким чином оскаржуване рішення від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 ухвалено повноваженим складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.

22.5. ВРП було скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора першого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2.» відповідно до встановлених статтею 53 Закону № 1798-VIII повноважень, якою у п. 3 частини п'ятої передбачено право ВРП за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення.

22.6. ВРП було встановлено, що приймаючи рішення від 13 червня 2018 року № 249дп-18, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів повністю залишила поза увагою той факт, що за результатами розгляду скарги на постанову слідчого ОСОБА_2 від 24 жовтня 2017 року слідчим суддею (ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Москаленко К.О. від 23 листопада 2017 року) встановлено факти порушення слідчим ОСОБА_2. прав потерпілої ОСОБА_9 та вимог КПК України у кримінальному провадженні № 0000421. Тому ВРП, скасовуючи вказане рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 13 червня 2018 року № 249дп-18 та приймаючи нове рішення, за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_5, діяло в межах та у відповідності до наданих їй діючим законодавством повноважень.

23. Суд зазначає, що посилання позивача щодо упередженості та недотримання ВРП балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано рішення від 04.09.2018 № 2814/0/15-18, а також на відсутність посилань у вказаному рішенні ВРП на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, є необґрунтованими та безпідставними, враховуючи наступне.

23.1. ВРП встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Москаленко К.О. від 23 листопада 2017 року було скасовано постанову слідчого ОСОБА_2 від 24 жовтня 2017 року та зобов'язано позивача розглянути у порядку та в межах строків, передбачених статтею 220 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_5 від 20 жовтня 2017 року про вручення ОСОБА_9 пам'ятки про процесуальні права та обов'язки потерпілої. У вказаному рішенні суду зазначено, що права та обов'язки потерпілої у кримінальному провадженні № 0000421 виникли у ОСОБА_9 з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, тому слідчим ОСОБА_2. в порушення вимог статей 55, 220 КПК України було проігноровано процесуальний статус ОСОБА_9 як потерпілої, у зв'язку з чим, винесена ним постанова від 24 жовтня 2017 року суперечить вимогам КПК України (статті 55, 220 КПК України) та порушує процесуальні права ОСОБА_9 як потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.

23.2. У оскаржуваному рішенні від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 ВРП зазначила, що незважаючи на те, що постанова детектива НАБУ Мельника А.Г. від 22 червня 2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_9 потерпілою була скасована ухвалою слідчого судді від 11 липня 2017 року і станом на 24 жовтня 2017 року не існувало іншої постанови слідчого або прокурора, якою було б відмовлено у визнанні ОСОБА_9 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000421, слідчий ОСОБА_2., всупереч вимогам статті 55 КПК України впродовж тривалого часу безпідставно зволікав із вирішенням заяви ОСОБА_9 про визнання її потерпілою, а постановою від 24 жовтня 2017 року неправомірно відмовив у задоволенні клопотання її представника - адвоката ОСОБА_5 про вручення ОСОБА_9 як потерпілій пам'ятки про процесуальні права та обов'язки при тому, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право бути повідомленим про свої права та обов'язки передбачені КПК України.

23.3. На підставі зазначеного ВРП дійшла обґрунтованого висновку, що за встановлених обставин, мало місце неналежне виконання слідчим ОСОБА_2. службових обов'язків, а саме процесуальних повноважень слідчого (старшого групи слідчих) при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 20 червня 2017 року за № 0000421, що полягало у порушенні процесуальних прав ОСОБА_9 як потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, та що відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для притягнення прокурора ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

23.4. Таким чином, ВРП було встановлено наявність в діях слідчого ОСОБА_2 складу дисциплінарного правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» (неналежне виконання службових обов'язків), що відображено в оскаржуваному рішенні від 04.09.2018 № 2814/0/15-18. ВРП приймала рішення за результатом ретельного дослідження матеріалів дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 та з врахуванням його пояснень щодо відповідних фактичних обставин.

23.5. Рішення ВРП від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 було прийнято відповідачем з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано вказане рішення. ВРП було враховано характер вчиненого проступку, його наслідки, ступінь вини, а також з дотриманням принципу рівності перед законом та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

23.6. Суд зазначає, що ВРП в процесі розгляду дисциплінарної скарги на дії ОСОБА_2 та при прийнятті оскаржуваного рішення від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 не допустила упередженості до позивача, не обмежувала його у наданні усних та письмових пояснень щодо фактичних обставин, а застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани, свідчить про дотримання ВРП пропорційності виду дисциплінарного стягнення вчиненому проступку.

24. Крім того, доводи позивача щодо закриття кримінального провадження № 0000421 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України, Суд відхиляє, оскільки зазначене не спростовує порушення позивачем процесуальних прав особи як потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, що є об'єктивною стороною дисциплінарного правопорушення.

24.1. Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов'язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

25. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, Суд встановив, що оскаржене рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

26. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

27. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання нечинним, протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 04.09.2018 № 2814/0/15-18 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Рішення складене та підписане 12.04.2019.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,

І.А. Гончарова,

В.М. Кравчук,

Л.Л. Мороз,

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду