Справа № 708/213/19
Суддя: Ткаченко С. Є.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/213/19
Номер провадження № 2-а/708/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що, згідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 919044 від 15.02.2019 року, винесеної інспектором батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Комарем О.О., він був притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 121 КУпАП за те, що 15 лютого 2019 року на автомобільній дорозі поблизу м. Херсону він керував своїм автомобілем «Renault Magnum», д/н НОМЕР_3, та був зупинений інспектором патрульної поліції, який взяв у нього документи для перевірки, щось записав у свій планшет та поїхав далі, при цьому жодних пояснень щодо порушення ним правил дорожнього руху чи про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення останній не надавав.

22 лютого 2019 року в поштовій скриньці за адресою свого проживання він виявив конверт, в якому була постанова серії ЕАВ № 919044 від 15.02.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху України, а саме, за керування транспортним засобом з напівпричепом, на якому відсутній задній лівий бризковик.

Однак дану постанову він вважає незаконною, оскільки правопорушення, вказане у постанові про притягнення його до відповідальності, він не вчиняв.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що під`їзджаючи за 15-20км до Херсона, його наздогнала поліція, на вимогу якої він зупинився.

Інспектори поліції почали говорити, що він їде без бризковика, на що він заперечив, оскільки керував автомобілем з наявним на напівпричепі бризковиками, при цьому інспектор поліції навіть не просив надати йому посвідчення водія, а через декілька днів на його адресу прийшло повідомлення про накладення штрафу, розмір якого для нього є незначним і він міг би його сплатити, якби дійсно допустив вказане порушення.

А тому вважає дану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, як і не надавши відзив на позов, у зв`язку з чим суд вирішує спір за наявними в матеріалах справи доказами.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 919044 від 15.02.2019 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він на 203 км а/д М14 в Херсонській області керував автомобілем «Renault Magnum», д/н НОМЕР_3, з напівпричепом, на якому відсутній задній лівий бризковик, чим порушив п. 31.4.7 е ПДР України.

В даній постанові про адміністративне правопорушення вказано, що позивач порушив ч.1 ст. 121 КУпАП, при цьому підпис ОСОБА_1 у графі про отримання примірника постанови відсутній, із зазначенням відомостей про те, що позивач відмовився від підпису у вказаній постанові та від отримання її копії.

Як встановлено судом, зі слів позивача з копією оскаржуваної постанови він ознайомився лише 22.02.2019 року після отримання її копії поштою.

Судячи зі штампу на поштовому повідомленню, копію вказаної постанови було направлено позивачу 19.02.2019 року, а до суду з вказаним позовом він звернувся 01.03.2019 року, тобто, в межах 10-денного строку звернення до суду, а отже, він не пропустив процесуальний строк звернення, виходячи з чого підстави для його поновлення судом відсутні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А згідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП, не було в наявності та, відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак з тексту оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, вбачається, що при ухваленні оскаржуваного рішення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не було роз'яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Також суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, суду не надав.

А відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Судячи з наданих позивачем протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу № 00097-00947-18 від 02.05.2018 року та № 00097-00895-18 від 20.04.2018 року і фотознімків, транспортні засоби - автомобіль «Renault Magnum», д/н НОМЕР_3, та напівпричеп SCHMITZ, д/н НОМЕР_2, перебувають в технічно справному стані, задні бризковики теж є в наявності (а.с.19-24).

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги те, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем до суду не надано, суд змушений приймати рішення на підставі наявних доказів і констатувати, що факт порушення позивачем вимог ч.1 ст.121 КУпАП не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, до того ж спростовується вищевказаними доказами.

З врахуванням цього суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 919044 від 15.02.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 5, 8, 72-79, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Комара О.О. у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 919044 від 15.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі триста сорок гривень визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча