Справа № 200/1050/19-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 р. Справа№200/1050/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,
секретаря судового засідання Соколової С.О.,
за участю:
позивача: не з`явився
представник відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Донецького обласного військового комісаріату (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, 67) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі відповідач, обласний комісаріат), відповідно до тексту якої просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції забезпечували її проведення, оформлене протоколом № 7/14 від 05.12.2018, яким відмовлено ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника бойових дій.
- зобов`язати Донецький обласний військовий комісаріат в особі комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції забезпечували її проведення повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
У період з 12.06.2015 по 08.02.2016 ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією, утч у зоні проведення АТО, що підтверджується належними доказами. Позивачем самостійно подано заяв до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням направити його документи до обласного військового комісаріату з метою розгляду комісією питання щодо надання статусу учасника бойових дій.
Відповідно протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції забезпечували її проведення від 18.12.2017 № 7/15, комісія постановила відмовити ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю документів.
Позивач оскаржив вказане рішення комісії у Донецькому окружному адміністративному суді. За результатами розгляду судом постановлено рішення від 20.09.2018 у справі № 0540/5753/18-а, у резолютивній частині якого вирішено визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлене протоколом № 7/15 від 18.12.2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника бойових дій та зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат в особі комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути питання щодо ОСОБА_1 встановлення статусу ОСОБА_1 учасника бойових дій.
Натомість відповідачем на повторному засіданні комісії Донецького обласного військового комісаріату винесено рішення від 05 грудня 2018 № 7/14, яким ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій.
Позивач вважає, що повторний розгляд заяви відбувся формально, показання свідків не досліджено, рівно як і не надано оцінку накладним, власноруч виписаним ОСОБА_1 із зазначенням дати та місця їх складання.
Таким чином, просить суд відновити його порушені права у зазначений ним у позові спосіб.
27 лютого 2019 року обласним комісаріатом надано візив на позовну заяву, за змістом якого, відповідач категорично не погоджується з її вимогами та просить у задоволенні такої відмовити відмовити з наступних підстав.
ОСОБА_1 не надано жодного належного документу, згідно якого можливо встановити йому статус учасника бойових дій.
В свою чергу надані ним документи жодним чином не свідчать про наявність обставин для встановлення йому такого статусу.
Обласним комісаріатом направлено лист від 20.10.2016 № СЗ1001 до військової частини НОМЕР_1 , де позивач проходив військову службу, на що отримано відповідь з якої вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_1 участі в АТО не приймав.
Відповідач звертає увагу, що покази двох свідків комісією досліджено, разом із тим, вони містять суперечності. Крім того, до заяв вказаних свідків не додано підтвердження, що вони мають статус «учасника бойових дій».
Також відповідач розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.
28 березня 2019 року позивачем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено судом у письмовому проважденні на підставі наявних у суду матеріалів.
Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті проведено у цей же день.
Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі.
ОСОБА_1 є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_1 .
14 листопада 2016 року ОСОБА_1 направлено заяву до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням направити його документи до обласного комісаріату для розгляду питання щодо надання статусу учасника бойових дій.
27 червня 2018 року Мар`нським РВК на адресу позивача направлено витяг із протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечували її проведення від 18 грудня 2017 року № 7/15, яким у наданні відповідного статусу ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі №0540/5753/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій, третьої особи, військової частину ПП НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичний операції, забезпечували її проведення, оформлене протоколом № 7/15 від 18.12.2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника бойових дій.
Зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат в особі комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечували її проведення повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
За результатами повторного розгляду питання про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, згідно витягу із протоколу № 7/14 від 05 грудня 2018 року засідання комісії Донецького обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із встановленням статусу учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби відмовлено у наданні статусу ОСОБА_1 .
У протоколі зазначено перелік досліджуваних документів: зокрема заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копії накладних. Виступив підполковник ОСОБА_4 , зазначив, що під час засідання уважно вивчені усі надані докази, заяви свідків, підстав для надання статусу учасника бойових дій не вбачається.
Судом досліджено вказаний перелік документів та встановлено наступне.
Відповідно до довідок Мар`їнського РВК № 57/1 від 25.04.2017 року та №57/2 від 25.04.2017 року ОСОБА_1 в період часу з 12 березня 2015 року по 08 лютого 2016 року проходив військову службу за мобілізацією.
Згідно довідки Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 від 25.08.2015 року№ 819Д ОСОБА_1 призваний 12.03.2015, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» перебував на військовій службі в військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з витягом наказу від 07.12.2015 року № 348 командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині ОСОБА_1 було відряджено з пункту постійної дислокації м.Конотоп у військову частину польова пошта В1688 смт Гончарівськ (Чернігівська область).
Вказана обставина сторонами у справі не заперечується.
Власне позивач визнає наявність вказаного наказу, разом із тим зазначає, що не згоден з його мотивувальною частиною.
Відповідно до виписки № 1638 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував з 12.12.2015 року по 15.12.2015 року в Дніпропетровський ВГ на лікуванні.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії 15 грудня 2015 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та на підставі пункту 6.2 розкладу хвороб потребує подальшого лікування в ВМКЦПР м. Одеса, проїзду залізничним транспортом у плацкартному вагоні від ст. Дніпропетровськ до ст. Одеса.
Відповідно до витягу з наказу від 18.12.2015 №362 смт Очеретине командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_1 вибув з військової частини - польова пошта НОМЕР_4 смт. Гончарівськ у шпиталь ВМКЦ м. Одеса на лікування з 18.12.2015 року.
З виписного епікризу № 20311 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділі ВМКЦПР м. Одеси з 16.12.2015 по 29.12.2015. Виписаний до частини під нагляд лікаря частини.
В матеріалах справи наявний проїзний документа № 025857 «вид військовий» на ім`я ОСОБА_1 маршрут Одеса Костянтинівка, дата відправлення 29.12. дата прибуття 30.12. та квитанція на користування комплектом постільних речей до проїзного документа № 025857 від 29.12.2015.
Згідно витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2016 № 45 ОСОБА_1 головного сержанта на підставі п. «З», ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено у відставку у зв`язку із досягненням граничного віку.
Згідно відповіді на лист військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2016 року № СЗ 1001 щодо надання документів на отримання статусу учасників бойових дій військовослужбовцю ОСОБА_1 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23 листопада за № 3357 надано відповідь, де повідомлено, що вищевказаний військовослужбовець участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення не приймав.
В матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені заяви:
- від 26 жовтня 2016 року солдата військової частини № НОМЕР_5 ОСОБА_2 , де він підтверджує, що під час проходження служби в зоні АТО в смт Очеретино Ясинуватського району Донецької області, з ним проходив службу головний сержант роти матеріального забезпечення ОСОБА_1 , в період з 10 грудня 2015 року по 08 лютого 2016 року.
У посвідчення особи ОСОБА_2 надано посвідчення серія НОМЕР_6 , видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_7 від 18 травня 2016 року.
- від 04 листопада 2016 року старшого сержанта в/ч № НОМЕР_1 ОСОБА_3 де він підтверджує, що під час проходження служби в зоні АТО м. Авдіївка Донецької області, разом із ним проходив службу головний сержант роти матеріального забезпечення ОСОБА_1 , в період з 20 січня 2016 року по 08 лютого 2016 року.
У посвідчення особи ОСОБА_3 надано посвідчення серія НОМЕР_8 , видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_7 від 18 травня 2016 року.
Судом за матеріалами справи № 0540/5753/18 встановлено наступне.
Наказом військової частини НОМЕР_9 від 13 вересня 2018 року № 1407, місцезнаходження 41601, Сумська обл., м, Конотоп підтверджено проходження військової служби ОСОБА_1 в період з 08 липня 2015 року по 08 лютого 2016 року. Винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО за вищевказаний період не виплачувалась.
Листом від 10 січня 2016 № 0138ю на адресу Прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , але до виконання службових обов`язків в зоні АТО не залучався. На момент убуття військової частини в зону проведення АТО даний військовослужбовець був направлений в смт Гончарівськ, як схильний до вживання алкогольних напоїв.
В зону проведення АТО ОСОБА_1 приїхав самовільно без будь-яких розпоряджень і перебував там на протязі декількох днів, за цей час перед ним не ставились завдання до захисту незалежності та суверенітету України.
З листа військової прокуратури Сумського гарнізону від 12 січня 2017 року № 25-83 вих-17 на ім`я громадянина ОСОБА_1 вбачається, що прокуратурою Сумського гарнізону проведено вивчення питання додержання посадовими особами військової частини польова пошта НОМЕР_1 вимог законодавства щодо соціального захисту ветеранів війни відмови командування військової частини надати довідку з приводу виконання службових обов`язків в зоні проведення АТО.
Вивченням встановлено, що на момент убуття військової частини в зону проведення АТО даний військовослужбовець був направлений в смт Гончарівськ, Чернігівського району, Чернігівської області, проте ОСОБА_1 самовільно, без будь-яких розпоряджень, прибув в місце дислокації в зоні проведення АТО і перебував там на протязі декількох днів, за цей час перед ним не ставились завдання до захисту незалежності та суверенітету України.
Крім того, судом оглянуто накладні від 21.01.2016 № 1621, від 23.01.2016 №1622, від 28.01.2016 № 1655, від 29.01.2016 №1663, від 08.02.2016 №1719 та № 1721.
Правова позиція суду обгрунтована наступним.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-ХІІ).
Відповідно до статті 4 Закону №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.6 Закону N 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Перелік пільг, що передбачені для учасників бойових дій, передбачений у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначено Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 (надалі - Постанова № 413).
Щодо застосування відповідної редакції Постанови № 413, суд керується висновком Конституційного суду України, висловленим у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року справа № 1-7/99 :«за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.» (абз. 2 п.2)
Відповідно до абз. п. 2 названого Порядку статус учасника бойових дій надається:
військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
3. Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.
4. Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є:
документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається Комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (абз. 1, 2 пункту 5 і далі Порядку №413, застосовується в редакції чинній на момент звернення позивачем із заявою про встановлення статусу учасника АТО).

Пункт 6. Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатком 3.
Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.
Пункт. 8. У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.
Рішення комісії (міжвідомчої комісії) може бути оскаржено в судовому порядку.
Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 №200 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій. (далі Положення № 200, застосовується із врахуванням відповідних редакцій)
Підпункт 4 пункту 11. Крім того, підставою для надання статусу учасника бойових дій є такі документи:
для військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції:
довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
витяги із наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги із наказів командира військової частини (по стройовій частині) про вибуття для виконання завдань антитерористичної операції та прибуття після їх виконання, витяги із наказів керівників секторів про залучення (прибуття (вибуття) до (з) району проведення антитерористичної операції) до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, журналів бойових дій, оперативних завдань, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень;
посвідчення про відрядження;
матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень та інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;
Пункт 12. За відсутності в заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.
Висновки суду.
Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що статус учасника бойових дій, військовослужбовцям, надається у разі наявності документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, зокрема, є такими, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Тобто, обов`язковою передумовою для отримання статусу учасника бойових дій є безпосередня участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення чи забезпечення її проведення.
Факт перебування на території проведення АТО не є достатньою підставою для надання статусу учасника бойових дій.
Встановлені обставини справи свідчать, що громадянин ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , але до виконання службових обов`язків в зоні АТО не залучався. На момент убуття військової частини в зону проведення АТО даний військовослужбовець був направлений в смт Гончарівськ, що підтверджується наказом від 07.12.2015 року №348 та від 18.12.2015 №362.
В зону АТО позивач прибув самовільно, без будь-яких розпоряджень, до виконання службових обов`язків в зоні АТО не залучався. (лист військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10 січня 2016 року)
Позивач у позовній заяві власне зазначає, що під час проходження служби 06.12.2015 у пункті постійної дислокації в м.Конотоп, ….на далі, 09 грудня 2015 року ознайомлений з витягом з наказу від 07.12.2015 року № 348, згідно якого його відряджено з пункту постійної дислокації у військову частину польова пошта НОМЕР_4 в смт Гончарівськ Чернігівської області.
Протягом періоду часу з 12.12.2015 по 29.12.2015 ОСОБА_1 перебував на лікуванні.
Тобто, жодних правових підстав для проходження військової служби, крім як у смт Гончарівськ, судом не встановлено.
Разом із тим, у показах свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначено, що ОСОБА_5 проходив з ними військову службу:
- з ОСОБА_2 у період з 10 грудня 2015 року по 08 лютого 2016 року в смт Очеретино;
- з ОСОБА_3 у період з 20 січня 2016 року по 08 лютого 2016 року у м. Авдіївка.
Вказані покази свідків містять розбіжності у місці проходження служби, так неможливо достаменно встановити, де перебував позивач з 20 січня 2016 року по 08 лютого 2016 року у місті Авдіївка чи смт Очеретино.
Поряд із цим судом на підставі достовірних доказів встановлено, що у період з 12 грудня 2015 по 29 грудня 2015 ОСОБА_1 перебував на лікуванні та 30 грудня 2015 року прибув до Костянтинівки.
З показів свідків жодним чином неможливо встановити, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Натомість з листа військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23 листопада 2016 вбачається, що ОСОБА_1 участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення не приймав.
Разом із тим, посилання відповідача п. 13 Положення № 200, судом до уваги не береться, оскільки на момент первинного звернення позивача - листопад 2016 року, вказаний пункт був відсутній. Відповідні зміни внесені внесені згідно з Наказом Міністерства оборони № 22 від 22.01.2018.
При цьому суд погоджується із доводами відповідача, що посвідчення учасників АТО видані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18.05.2016 не підтверджують факт проходження служби разом із заявником в період, що потребує доведення.
Щодо накладних та роздавальних відомостей, то вказані документи не містять інформації, що підтверджує чи спростовує наявність спірних у спорі обставин.
Крім того, суд звертає увагу на положення п. 11 Порядку № 200 в частині покладення обов`язку на комісії:
- доводити рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок його оскарження;
- розглядати документи стосовно надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертати їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів чи особисто заявнику з метою подальшого доопрацювання;
Позивачем у позовній заяві зазначено про отримання спірного рішення, оформленого протоколом 03.01.2019.
Разом із тим, суд звертає увагу відповідача на відсутність у вказаному рішенні, оформленому протоколом, роз`яснення ОСОБА_1 порядку його оскарження.
Однак, оцінючи встановлені обставини, які підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, суд констатує правомірність за суттю, прийнятого рішення, оформленого протоколом. З огляду на що, процедурний недолік його оформлення не є підставою для визнання такого протиправним та скасування.
Крім того, суд вважає, що вирішення питання про повернення документів заявника на доопрацювання (п.11 Порядку № 200) чи передачу на розгляд до міжвідомчої комісії (згідно п. 8 Порядку № 413) є дискреційними, отже самостійно вирішуються суб`єктом владних повноважень в межах його компетенції.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язок доказування правомірності своїх дій та рішень в адміністративних справах покладається на суб`єкта владних повноважень, який подає до суду докази на обґрунтування правомірності своїх рішень, дій або бездіяльності, але ці докази були наявні та враховувались на момент прийняття оскаржуваного рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Керуючись викладеним, суд вважає, що відповідачем доведено на підставі належних, допустимих, достовірних доказів обґрунтованість прийняття спірного у справі рішення, а тому за наведеними підставами у позові слід відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 01 квітня 2019 року, повний текст рішення виготовлений 08 квітня 2019 року.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.