Справа № 1.380.2019.000926
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.000926
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Вандзьо О.Б.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, із вимогою - зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області провести з 01.09.2017 року перерахунок індексації страхової виплати ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів, населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року №1078, з врахуванням механізму проведення індексації, за якими проводилась індексація страхової виплати у серпні 2017 року; стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розмір його страхової виплати зменшився за рахунок зменшення розміру індексації щомісячної страхової виплати, яку проведено на підставі листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 13.11.2015 року №1461-08-2, згідно з яким, якщо потерпілий на виробництві отримує пенсію, то для проведення індексації щомісячних страхових виплат необхідно мати інформацію від органів Пенсійного фонду України щодо підвищення її розміру. Водночас, позивач вважає, що лист виконавчої дирекції Фонду не є нормативно-правовим актом, а тому не є обов'язковим для виконання відповідачем.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін.

На заперечення проти позовних вимог відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що оскільки позивач своєчасно не повідомив відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області про збільшення розміру пенсії, індексація Відділенням нараховувалась неправильно. Відповідач зазначає, що такий перерахунок індексації здійснювався у відповідності до п.5 Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Також відповідач вказує, що такий перерахунок здійснювався на виконання листа виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 13.11.2015 року №1461-08-2.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила і просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Дослідивши доводи позову, відзив на нього, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював у Державному підприємстві «Сокальський завод хімічного волокна»; під час роботи позивач у 1985 році отримав виробничу травму і втратив 50% професійної працездатності.

З 07.05.2009 року позивачу безтерміново призначено другу групу інвалідності трудового каліцтва та 50% втрати професійної працездатності, що підтверджується копією довідки МСЕК від 07.05.2009 року.

Червоноградським відділенням УВДФСС України у Львівській області проводяться ОСОБА_1, відповідно до встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхові виплати по встановленню втрати професійної працездатності.

До вересня 2017 року позивачу було призначено та відповідно нараховувалося на картковий рахунок щомісячна страхова виплата в розмірі 2514,30 грн.

У подальшому, з жовтня 2017 року позивачу було зменшено відповідачем розмір щомісячної страхової виплати (10.10.2017 року виплачено 1549,45 грн. щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року) та 23.10.2017 року виплачено індексацію щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року (в розмірі 438,24 грн.).

З метою з'ясування обставин та причин невиплати індексації щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року, позивач звернувся до відповідача з усним зверненням щодо надання роз'яснення з приводу вказаного.

26.10.2017 відповідач листом №1-02-1/6 повідомив позивача про те, що відділенням Фонду не здійснено виплату індексації щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року, оскільки працівниками відділення Фонду на час виплати щомісячної страхової виплати проводився перерахунок індексації щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року з урахуванням розміру пенсії за період з липня 2015 року по листопад 2016 року.

Відповідач також повідомив позивача про те, що листом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 12.10.2017 року №2.4-17-822 зобов'язано негайно здійснити перерахунок індексації щомісячних страхових виплат, з урахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

До перерахунку індексації щомісячної страхової виплати позивач отримував виплату у розмірі 2514,30 грн., в тому числі: 1549,45 грн. - щомісячна страхова виплата; 964,85 грн. - індексація щомісячної страхової виплати.

10.10.2017 ОСОБА_1 виплачено 1549,45 грн. щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року та за результатами перерахунку 23.10.2017 виплачено індексацію щомісячної страхової виплати за вересень 2017 року у розмірі 438,24 грн.

На підставі довідки з Пенсійного фонду про розмір пенсії позивача за період з липня 2015 року по листопад 2016 року, відділенням Фонду здійснено перерахунок індексації страхової виплати за вересень 2017 року, з врахуванням розміру пенсії за вказаний період.

Такий перерахунок індексації щомісячної страхової виплати здійснено у відповідності до вимог п.5 Порядку №1078.

Листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 12.10.2017 року №2.4-17-822 зобов'язано негайно здійснити перерахунок індексації щомісячних страхових виплат, з урахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ст.1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року №16/98-ВР (далі - Основи законодавства) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно з ст.4 Основ законодавства, залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними у ч.1 вказаної статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ законодавства.

За пенсійним страхуванням, згідно зі ст.25 Основ законодавства, надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 вказаної статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В силу п.4 ст.25 Основ законодавства, за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до частини 1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-ХIV (надалі по тексту - Закон України №1105-ХIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Частиною 3 ст.35 Закону України №1105-ХIV визначено, що підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Індексація щомісячних страхових виплат здійснюється згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №282-ХII (надалі по тексту - Закон України №1282-ХII).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (надалі по тексту - Порядок №1078).

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно з п.1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, яким встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції, що діє станом на вересень 2017 року) передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Таким чином, відповідно до п.5 Порядку №1078, у разі підвищення пенсії у особи, яка одночасно отримує і пенсію і щомісячну страхову виплату, в місяці зростання пенсії, сума індексації страхових виплат має зменшуватись на суму підвищення пенсії.

Суд встановив, що у зв'язку з отриманням Відділенням Фонду у вересні 2017 року довідки з Пенсійного фонду про розмір пенсії ОСОБА_1 пенсії за період з липня 2015 року по листопад 2016 року, Відділенням Фонду здійснено перерахунок індексації страхової виплати за вересень 2017 року, з врахуванням розміру пенсії за вказаний період.

Суд вважає, що такий перерахунок індексації страхових виплат проведено у вересні - грудні 2017 року протиправно та необґрунтовано, без дотримання п.5 Порядку №1078, оскільки підвищення пенсії у позивача відбулось у липні 2015 року та у листопаді 2016 року, а тому згідно з п.5 Порядку №1078 сума індексації в таких місяцях - липні 2015 року та листопаді 2016 року має визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а не у вересні - грудні 2017 року.

Таким чином, необхідним є зобов'язати відповідача провести з 01.09.2017 перерахунок індексації страхової виплати ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з врахуванням механізму проведення індексації, за якими проводилась індексація страхової виплати у серпні 2017 року.

З приводу позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ст.ст.22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За правилами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як вбачається зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з'ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, стосовно розміру моральної шкоди, яку, на думку позивача, заподіяно протиправними діями відповідача, то суд зазначає, що розмір моральної шкоди має визначатись залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їхньої тривалості та можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин, як то стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та ділових стосунках, ступінь зниження репутації, час та зусилля, докладені для відновлення попереднього стану, виходячи з принципів розумності, пропорційності (співрозмірності), виваженості та справедливості.

Підсумовуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи та з'ясовуючи питання щодо визначення наявності шкоди взагалі та обов'язку її відшкодування, суд, вважає необґрунтованими, непідтвердженими належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню вимога позивача стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За наведених підстав, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо судових витрат, то судом питання щодо їх розподілу в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору й ним, як і відповідачем не понесено судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди задоволити частково.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області провести з 01.09.2017 року перерахунок індексації страхової виплати ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів, населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року №1078, з врахуванням механізму проведення індексації, за якими проводилась індексація страхової виплати у серпні 2017 року.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 квітня 2019 року.