Справа № 520/11707/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 квітня 2019 р. справа № 520/11707/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Василенко А.А.,

представника позивача - Філатова П.А. (довіреність б/н від 13.12.2018)

представника відповідача - Зекової С.П. (довіреність №31388/9/20-40-10-02-01 від 19.12.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "РЕМБУДМОНТАЖ- ХХІ" (вул. Данилевського, буд.27, кв.11, м.Харків, 61058, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство "Рембудмонтаж ХХІ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області №1 від 19.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача. Зокрема, позивач вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач необґрунтовано фактично визнав нікчемними правочини, укладені позивачем з контрагентами і дані, що містяться у первинній документації, складеній в зв'язку з наявними господарськими відносинами та дані, вказані позивачем як платником податків в податкових деклараціях, що призвело в подальшому до неправомірного нарахування сум податку на додану вартість.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та при значено справу у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача - Філатов П.А. (довіреність б/н від 13.12.2018) заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви та додаткових пояснень.

Представник відповідача - Зекова С.П. (довіреність №31388/9/20-40-10-02-01 від 19.12.2018), позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

У письмовому відзиві на позов (том 3 а.с.1-18) вказав, що в ході проведення податкової перевірки позивача як платника податків з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо визначення сум податкового кредиту, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ було встановлено відсутність реальних господарських відносин позивача з контрагентами: ДП "СДІ - Україна" (податковий номер 40633488), ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089), ТОВ "Компанія Крат" (податковий номер 40153809), ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Степи Козацтва" (попередня назва - ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545).

Також зазначаив, що по всіх означених контрагентах контролюючими органами встановлено фактичну неможливість здійснення ними власної господарської діяльності через відсутність потужностей та працівників, відсутність ведення належного обліку та не подання податкової звітності, а також фіктивний характер їх діяльності.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Встановлені судом фактичні обставини справи полягають в наступному.

В червні 2018 року фахівцями ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо визначення сум податкового кредиту, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ по взаємовідносинам з: ДП "СДІ - Україна" (податковий номер 40633488) за листопад 2016 року, ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089) за лютий 2017 року, березень 2017 року (включено до декларації за квітень - травень 2017 року), ТОВ "Компанія Крат" (податковий номер 40153809) за липень 2016 року (включено до декларації за грудень 2016 року), за серпень 2016 року, ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614) за травень 2017 року (частину суми включено до декларації за червень 2017 року), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559) за серпень 2017 року, ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186) за серпень, вересень 2017 року, ТОВ "Степи Козацтва" (попередня назва - ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545) за травень 2017 року, а також податкових зобов'язань пол. Ланцюгу постачання та придбання, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за серпень, листопад - грудень 2016 року, лютий, квітень-червень, серпень - вересень 2017 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 23.06.2018р. №2572/20-40-14-21-07/34755610 (а.с. 11-69, том 1), за висновками якого встановлено порушення з боку позивача вимог:

- абз. а) п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 195516,08 грн., в тому числі: за листопад 2016 року у сумі 1200,00 грн. по взаємовідносинам з ДП "СДІ - Україна" (податковий номер 40633488), за лютий 2017 року у сумі 36670,60 грн., березень 2017 року у сумі 20741, 33 грн. (включено до декларації за квітень - травень 2017 року) по взаємовідносинах з ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089), за липень 2016 року у сумі 5799,68 грн. (включено до декларації за грудень 2016 року), серпень 2016 року у сумі 72176,61 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Компанія Крат", за травень 2017 року у сумі 25365,19 грн. (частину суми включено до декларації за червень 2017 року) по взаємовідносинам з ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), за серпень 2017 року у сумі 5317,52 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), за серпень 2017 року у сумі 4139,49 грн., вересень 2017 року у сумі 3014,08 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), за травень 2017 року у сумі 21091,58 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Степи Козацтва" (попередня назва - ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545);

- не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку по взаємовідносинам за періоди декларування: серпень, листопад - грудень 2016 року, лютий, квітень - червень, серпень - вересень 2017 року з постачальниками ДП "СДІ - Україна" (податковий номер 40633488), ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089), ТОВ "Компанія Крат" (податковий номер 40153809), ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Степи Козацтва" (податковий номер 41086545).

На підставі розгляду зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення - рішення від 19.07.2018р. №1 (а.с. 10, том 1), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 293274,00 грн., в тому числі за основним платежем - 195516,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 97758,00 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Досліджуючи доводи, якими керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного в даній справі рішення, судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених перевіркою порушень та необхідність прийняття оскаржуваного в даній справі рішення, він виходив з того, що позивач у перевіреному періоді мав господарські правовідносини з ДП "СДІ - Україна" (податковий номер 40633488), ТОВ "Евантес Компані" (податковий номер 40934089), ТОВ "Компанія Крат" (податковий номер 40153809), ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Степи Козацтва" (попередня назва - ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545).

Щодо господарських відносин позивача з ДП "СДІ - Україна" контролюючий орган дійшов висновків про відсутність їх реального характеру, посилаючись на ненадання позивачем під час проведення податкової перевірки товарно-транспортних накладних про перевезення придбаного позивачем товару (будівельних матеріалів), подорожніх листів, довіреностей на отримання товару та інших документів, які б підтверджували транспортування будівельних матеріалів, придбаних у ДП "СДІ - Україна".

Крім того, відповідач зазначив, що підприємство - контрагент позивача фактично не має технічної можливості виконувати свою діяльність, оскільки, не має можливості встановити штатну чисельність працюючих на підприємстві працівників, а згідно даних, отриманих в ході розслідування у кримінальному провадженні №0000461 було встановлено, що особа, зазначена як директор ДП "СДІ - Україна" - ОСОБА_3, насправді не має відношення до діяльності вказаної юридичної особи та під час підписання актів приймання виконаних послуг між позивачем та ДП "СДІ - Україна" перебував під вартою, що підтверджується, як вказує відповідач, копіями ухвал слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва.

Розглянувши вказані доводи суд вважає за необхідне з ними погодитися частково та зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від іншої особи, зокрема, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а відтак, якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для висновків про порушення платника податку щодо якого було проведено податкову перевірку, вимог податкового законодавства у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження здійснених господарських операцій та їх належного податкового обліку.

Так само будь-які сумніви щодо реальності господарської діяльності контрагента сумлінного платника податків не можуть впливати на права останнього за умови доведення ним реальності вчинених угод з таким контрагентом.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яку суди України застосовують як джерело права, відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, Європейський Суд з прав людини, у своєму рішенні від 22.01.2009 р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

В даній справі посилання контролюючого органу на дані про фіктивний характер діяльності контрагента позивача - ДП "СДІ - Україна", які обґрунтовуються неможливістю встановити дійсну кількість працюючих, а також стосуються неподання підприємством відповідної звітності суд до уваги не бере, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів цього, зокрема, відповідного судового рішення, яким було встановлено таку фіктивну діяльність. Наведені відповідачем відомості про відсутність реального наміру директора ДП "СДІ - Україна" ОСОБА_3 здійснювати керівництво господарською діяльністю ДП "СДІ - Україна" з посиланнями на ніби-то надані ним пояснення також належними доказами не підтверджено.

Що стосується доводів про перебування ОСОБА_3 під час підписання акту виконаних робіт за наслідками господарських відносин позивача з ДП "СДІ - Україна" під вартою, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ДП "СДІ - Україна" 02.112016р. підписано акт приймання виконаних робіт (наданих послуг) в межах їх взаємовідносин (а.с.123, том 1). З наданих відповідачем до суду копій ухвал слідчих суддів Дніпровського районного суду м.Києва від 04.09.2016р. та 28.11.2016р. слідує, що ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах розслідування кримінального провадження за звинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому згідно ухвали судді від 04.09.2016р. вказаний запобіжний захід було обрано строком до 31.10.2016р., а згідно ухвали від 28.11.2016р. його подовжено до 28.12.2016р. Згідно ухвали від 18.07.2017р. зазначене вище кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 закрито в зв'язку зі смертю обвинуваченого. Відтак, достеменно стверджувати, що під час підписання акту виконаних робіт 02.11.2016р. ОСОБА_3 перебував під вартою та не міг його підписати неможливо. Так само доводи відповідача про те, що обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_3 на час господарських відносин з позивачем ніде не працював прямо не можуть вказувати на нереальний характер відносин позивача з ДП "СДІ - Україна".

Разом з тим суд зауважує, що в акті виконаних робіт від 02.11.2016р., складеному між позивачем та ДП "СДІ - Україна" не відображено належним чином зміст та обсяг господарської операції, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в зв'язку з чим вказаний акт не може належним чином підтвердити виконання та прийняття робіт. Так само він не є належним документом, який може засвідчити придбання товарів, їх відвантаження, перевезення та оприбуткування за умови існування між сторонами відносин з купівлі-продажу (постачання) товарів.

Дослідивши копію вказаного акту приймання виконаних робіт (наданих послуг) судом встановлено, що він містить перелік товарів з зазначенням одиниці виміру (штуки), кількості та ціни, а також вказує на виконання зварювальних робіт по встановленню лічильників, проте не розкриває конкретного змісту (переліку) цих робіт та, крім того, для визначення їх обсягу використовує ті ж самі показники (штуки, кількість та ціну), що і для товарів.

Слід врахувати, що положення ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити, зокрема як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції. Відтак, вказаний вище недолік є істотним, а отже зазначений акт виконаних робіт належним чином не може засвідчити оформлену ним господарську операцію.

Таким чином суд погоджується з доводами контролюючого органу, що за відсутності належних документів, які свідчать про фактичне виконання робіт з боку ДП "СДІ - Україна", а також постачання ним на адресу позивача товарів, неможливо підтвердити реальний характер вказаних господарських відносин.

В зв'язку з наведеним суд зауважує, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов'язку.

Стосовно правовідносин позивача з контрагентом - ТОВ "Евантес Компані" судом встановлено, що між ними 17.02.2017р. було укладено договір №17/02-сп (а.с.141-142, том 1), відповідно до якого позивач (замовник) доручив ТОВ "Евантес Компані" (підрядник) виконати ремонтні роботи для ХВ ПАТ "САН ІнБев Україна" за адресою: м.Харків, вул.Роганська, 161. Як слідує з матеріалів справи вказаний договір фактично є договором субпідряду, необхідність якого була викликана укладенням між позивачем та ПАТ "САН ІнБев Україна" договору підряду №Rembud-31012017-AR (з додатковою угодою) (а.с.137-154, том 2).

Доводи контролюючого органу про нереальність господарських відносин позивача з ТОВ "Евантес Компані" зведені ним до того, що згідно отриманої податкової інформації було виявлено відсутність інформації про придбання, зберігання та перевезення товарів, а також відсутність належних технічних можливостей для здійснення господарської діяльності. Посилаючись на згадані обставини відповідач зазначав, що фактично ТОВ "Евантес Компані" створено штучну видимість здійснення господарських операцій з низкою контрагентів шляхом формального складання первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання господарських операцій.

З такими доводами відповідача суд погоджується частково з огляду на висловлену вище позицію, згідно якої недоліки господарської діяльності контрагента підприємства - платника податків не можуть слугувати єдиною підставою для не визнання реальності господарських відносин між ними за умови, що такі відносини доведені належними документами первинного обліку. Проте, ураховуючи наявність обґрунтованих сумнівів контролюючого органу щодо фактичної можливості виконання зобов'язань за господарськими відносинами з боку контрагента позивача, така можливість, а так само наявність законної господарської мети, що спричинила наявність господарських відносин між сторонами, має бути доведена поза розумним сумнівом.

В зв'язку з наведеним суд зауважує, що договір №17/02-сп від 17.02.2017р. містить визначення, за яким роботи ТОВ "Евантес Компані" виконуються для ПАТ "САН ІнБев Україна", хоча фактично замовником за договором виступає саме позивач. Протокол узгодження договірної ціни від 17.02.2017р. (а.с. 143, том 1) не містить конкретного визначення ремонтних робіт, які мають виконуватись за договором, а згідно актів виконаних робіт від 28.02.2017р. №1 між позивачем та ПАТ "САН ІнБев Україна" за лютий та від 01.03.2017р. №1 між позивачем та ТОВ "Евантес Компані" (а.с.138, том 1, а.с.123, том 2) такі роботи як встановлення замків, заміна шпінгалета, ремонт, виготовлення елементів меблів, включені до обох актів виконаних робіт, згідно цих актів були виконані генеральним підрядником (позивачем) раніше ніж субпідрядником (ТОВ "Евантес Компані"), хоча мали бути спочатку прийняті генпідрядником від субпідрядника, а потім здані та прийняті замовникові.

Крім того, договір підряду від 17.02.2017р. № 17/02-сп, укладений між позивачем та ТОВ "Евантес Компані" передбачав виконання робіт з матеріалів замовника (позивача). Згідно наданих до матеріалів справи видаткової накладної від 17.02.2017р. №17/02 та рахунку фактури від 17.02.2017р. №17/02 (а.с. 131-134, том 1) позивачем було придбано у ТОВ "Евантес Компані" будівельні матеріали, необхідні для виконання зазначеного вище договору підряду. Сплачені позивачем суми відображено у виданій йому податковій накладній. При цьому, вказані будівельні матеріали були перевезені позивачем власним транспортом від ТОВ "Евантес Компані" з міста Києва до Харкова, про що свідчить подорожній лист автомобіля № 17/02 від 17.02.2017р. (а.с.136-137, том. 1).

Враховуючи, що контролюючим органом поставлено під сумнів реальний характер господарських відносин позивача з ТОВ "Евантес Компані" в даній справі, суд зауважує, що в обсязі наданих позивачем до контролюючого органу пояснень, а також доказів, наданих ним до суду, неможливо встановити реальний обсяг господарських операцій, а також наявність законної господарської мети, яка спричинила придбання позивачем будівельних матеріалів для виконання будівельних робіт підрядником на значній відстані від місця проведення робіт, перевезення їх власним автотранспортом, що спричиняє додаткові витрати. Доказів яким чином придбані будівельні матеріали було передано ТОВ "Евантес Компані" для виконання ним підрядних робіт та належних звітів про їх використання з боку субпідрядника матеріали справи не містять.

Що стосується взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ "Компанія Крат", судом встановлено укладення між ними договорів підряду від 19.07.2016р. №665-сп (а.с. 165-166, том 1), від 19.07.2016р. №664-сп (а.с. 174-175, том 1),від 06.05.2016р. №05-05 сп (а.с. 187-188, том 1), від 12.07.2016р. №12-сп (а.с. 196-198, том 1). Предметом вказаних договорів було виконання будівельних робіт об'єктів Національного університету цивільного захисту, обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Національного фармацевтичного університету, які, згідно матеріалів справи, зокрема, договорів підряду від 08.12.2015р. №80 (а.с. 66-72, том 2), від 12.07.2016р. №12 (а.с. 47-48, том2), від 04.08.2017р. №822 (а.с. 86, том 2), від 04.09.2017р. №901 (а.с. 92, том 2), від 19.07.2016р. №665 (а.с. 96-97, том 2), від 19.07.2016р. №664 (а.с. 109-110, том 2), від 11.04.2017р. № 1 (а.с. 164, том 2), від 11.04.2017р. №2 (а.с. 176-177, том 2), виконувались позивачем як генеральним підрядником.

Доводи відповідача щодо відсутності реального характеру господарських відносин позивача з ТОВ "Крат" полягають у відсутності ТОВ "Крат" за місцем податкової адреси: Рівненська область, м.Рівне, вул. Соборна,94, неможливість підтвердження наявності необхідних трудових ресурсів та виробничих потужностей для виконання господарських операцій, невідповідність номенклатури придбаних у визначеному періоді товарів поставленим на адресу позивача товарам.

Розглядаючи вказані міркування суд не може повністю ігнорувати доводи щодо відсутності контрагента позивача за його зареєстрованою адресою: Рівненська область, м.Рівне, вул.Соборна,94, тобто невідповідність його фактичного місця знаходження зареєстрованому, адже в укладених між позивачем та ТОВ "Крат" договорах вказано місце перебування останнього: Київська область, Вишгородський район, м.Вишгород, вул.Шолуденка, 1. Вказані обставини, встановлені згідно офіційних відомостей, отриманих контролюючими органами, разом з відомостями про відсутність у контрагента технічних можливостей для виконання будівельних робіт можуть свідчити про недобросовісний характер діяльності такого контрагента у спірних правовідносинах, оскільки згідно наданих до суду первинних документів обсяг задокументованих ними робіт, що виконувались ТОВ "Крат" є значним, а відтак потребує наявності трудових та виробничих потужностей.

Крім того, суд враховує, що позивачем згідно видаткових накладних від 12.08.2016р. №158-1, від 19.08.2016р. №198-4, від 19.08.2016р. №198-5, від 19.08.2016р. №198-6, від 19.08.2016р. №198-7 було придбано у ТОВ "Крат" будівельні матеріали, які перевезено власним автотранспортом позивача. При цьому, до матеріалів справи не надано належних доказів, що засвідчують яким чином було використано вказані будівельні матеріали у власній господарській діяльності позивача, зокрема, чи було їх використано при виконанні спірних договорів підряду. Також з доводів позовної заяви та пояснень позивача, наданих в судовому засіданні не встановлено належної економічної доцільності, за якої будівельні матеріали придбано на значній відстані (Київська область) від здійснення безпосередньої діяльності позивача з виконання будівельних робіт. Суд вказує, що безперечно суб'єкт господарювання є вільним у виборі своїх контрагентів, в тому числі за межами здійснення своєї господарської діяльності, проте, з урахуванням обґрунтованих сумнівів щодо реального характеру господарських відносин, належна господарська мета здійснення придбання товарів у визначеної особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

Також суд зауважує, що факт порушення контрагентом - постачальником своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти.

Відтак не можна брати до уваги лише наявність у позивача податкових накладних, виписаних продавцем (виконавцем робіт (послуг). Слід також мати на увазі, що такі господарські відносини, на підставі яких виписано вказані податкові накладні, склалися з особою, діяльність якої мала ознаки фіктивного підприємництва, за юридичною адресою вона не знаходилася, не звітувала про свою діяльність або подавала податкові декларації про відсутність такої, зареєстровані власники та посадові особи яких не визнають своєї причетності до її діяльності, тощо, а також, що позивач, продавці та їхні постачальники працювали в одному сегменті ринку, у якому існують налагоджені стабільні зв'язки й учасники якого обізнані стосовно один одного.

В згаданому вище Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії (п. 71 рішення, датованого 22 січня 2009 року) Європейський суд з прав людини висловив позицію, яка узгоджується з доктриною належної обачності й обережності: платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, скоєні його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

В даній справі, з урахуванням зібраних у ній доказів, суд доходить висновків про обґрунтованість доводів відповідача про відсутність реального характеру спірних господарських відносин позивача з ТОВ "Крат", які відповідачем доведено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 КАС України.

Що стосується доводів відповідача про відсутність реального характеру господарських відносин позивача з контрагентами - ТОВ «"ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Степи Козацтва" (попередня назва - ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545), суд з ними не погоджується. При цьому слід взяти до уваги, що такі доводи відповідача ґрунтуються на аналогічних відомостях про відсутність реальної можливості контрагентів здійснювати господарську діяльність, зокрема у спірних правовідносинах.

Суд зауважує, що як слідує з матеріалів справи позивачем у ТОВ "ХСК Стендпро" було придбано товари згідно видаткових накладних без укладення єдиного письмового договору (а.с. 228-240, том 1). Так само, на підставі видаткової накладної від 07.08.2017р. (а.с.243, том 1) позивачем було придбано товари у ТОВ "Крон ЖТФ", на підставі видаткових накладних від 18.09.2017р. №18/09 (а.с. 3, том 2) та від 28.08.2017р. №28/08 (а.с.8, том 2). У ТОВ "Екост Пром" позивачем придбано товари згідно видаткової накладної №035-1 від 03.05.2017р. (а.с.15, том 2).

За відсутності обґрунтованих сумнівів, які доведені належними та допустимими доказами з боку контролюючого органу та вказують на відсутність реального характеру наведених вище господарських операцій, беручи до уваги належне оформлення первинних документів обліку, якими оформлено спірні відносини, а також відповідність асортименту придбаного товару основному напрямку діяльності позивача, суд не знаходить підстав погодитися з висновками контролюючого органу про відсутність реального характеру таких операцій.

Правове регулювання спірних відносин полягає в наступному.

Згідно приписів п.п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, з аналізу положень Податкового кодексу України судом встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту витрати зі сплати податку за відсутності податкової накладної, або за наявності податкової накладної, оформленої з порушенням Закону, а підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження ним сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

В зв'язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення контролюючого органу, що було прийнято за наслідками податкової перевірки позивача, суд доходить висновку про його часткову невідповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинами справи. В іншій частині законність оскаржуваного рішення підтверджена відповідачем як суб'єктом владних повноважень за привалами ч. 2 ст. 77 КАС України.

При цьому суд зауважує, що з урахуванням ч. 2 ст. 77 КАС України та положень частини першої вказаної норми, яка передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, доведення суб'єктом владних повноважень обґрунтованості прийнятого ним рішення не виключає обов'язку позивача надати суду всі наявні докази в обґрунтування своїх вимог.

В зв'язку з наведеним та беручи до уваги досліджені судом докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення є такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: в частині нарахування податкового зобов'язання по взаємовідносинам з ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545) на суму 58927,86 грн., та, відповідно, зменшення суми штрафних санкцій на 29463,93 грн. В решті оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід залишити без змін.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "РЕМБУДМОНТАЖ-ХХІ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області №1 від 19.07.2018 року в частині нарахування ПП "РЕМБУДМОНТАЖ-ХХІ" податкового зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614), ТОВ "Крон ЖТФ" (податковий номер 41311559), ТОВ "ЖФ Грінвіч" (податковий номер 4131186), ТОВ "Екост Пром" (податковий номер 41086545) на суму 58927 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 86 коп. та, відповідно, зменшення суми штрафних санкцій на суму 29463 (двадцять дев'ять тисяч чотириста шістдесят три) грн. 93 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, код ЄДРПОУ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2199 (дві тисячі сто дев'яносто дев'ять) грн. 55 коп. на користь Приватного підприємства "РЕМБУДМОНТАЖ-ХХІ" (61013, м.Харків, вул. Матюшенка, 1, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12 квітня 2019 року.

Суддя Панченко О.В.