Справа № 560/408/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/408/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просить зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, у місячний строк надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, для подальшої безоплатної передачі земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Малинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, викладені у листі від 28.11.2018 №М-14377/0-7672/0/95-18, не входять до вичерпного переліку підстав, встановлених Земельним кодексом України.

До суду 07.03.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що за результатами розгляду заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивачу надана відповідь, якою повідомлено про те, що земельна ділянка зарезервована для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції для індивідуального садівництва.

Враховуючи зазначене, вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при наданні відповіді позивачу діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

До суду 14.03.2019 надійшов відзив, в якому позивач підтримує позовні вимоги викладені у поданому адміністративному позові. Додатково зазначив, що положення статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" передбачають першочергове, а не виключне виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції.

Суд зазначає, нормами статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право позивача подати відповідь на відзив. При цьому, право подати відзив належить відповідачу в силу положень статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Разом з тим, з метою досягнення ефективності справедливого розгляду шляхом забезпечення стороні процесу права представити перед судом ті аргументи, що вона вважає важливими для справи, а також враховуючи зміст поданого позивачем відзиву, який відповідає частині 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд сприймає відзив позивача як відповідь на відзив та приймає його до розгляду.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

У зв'язку з усуненням недоліків, ухвалою суду від 19.02.2019 провадження у справі відкрито, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 06.11.2018, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Малинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Листом відповідача від 28.11.2018 №М-14377/0-7672/0/95-18 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви, з обґрунтуванням того, що вказана земельна ділянка зарезервована для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції для індивідуального садівництва.

Одночасно з цим, позивачу запропоновано повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з відповідною заявою, зазначивши інше місце розташування.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

ІV. ОЦІНКА (ПОЗИЦІЯ) СУДУ

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у спірних правовідносинах врегульовано Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", постановою Кабінету Міністрів України "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини 7 наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року по справі №545/808/17.

В оскаржуваній відмові Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не навело жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Фактичною підставою для відмови позивачу щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою слугувало те, що земельна ділянка зарезервована для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції для індивідуального садівництва.

При цьому, у листі від 28.11.2018 №М-14377/0-7672/0/95-18 відповідач не вказав, що подані позивачем документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України.

У рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

З урахуванням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України за наявності відповідних підстав, відповідач як орган державної влади приймає рішення про відмову щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Таке рішення відповідач не приймав. Тому, відмовивши позивачу щодо надання дозволу без прийняття відповідного наказу відповідач порушив порядок надання таких дозволів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: 1) надати дозвіл; 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області визначений Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 (далі - Положення №333).

За змістом пункту 8 Положення №333 Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Згідно з пунктом 10 Положенням №333 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірність відмови викладеної у формі листа від 28.11.2018 №М-14377/0-7672/0/95-18.

Разом з тим, згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як суб'єкт владних повноважень, повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а його дискреційні повноваження обмежені вимогами цих законів.

Під час вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач може прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або обґрунтовану відмову у наданні такого дозволу.

Абзацом другим частини 2 статті 77 КАС України встановлено, що у таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач звернувся до відповідача вперше, а рішення по ній прийнято не було, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №822/2683/17.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з чим судові витрати за сплату судового збору в сумі 768,40 грн необхідно стягнути на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнитии частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Малинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, оформлену листом від 28.11.2018 №М-14377/0-7672/0/95-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи і прийняти одне з рішень, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Малинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська 4/1, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29016 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап