Справа № 521/17472/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/17472/18
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2018 року Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Малиновське ОУПФУ в м. Одесі) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Управління ДВС в Одеській області), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадження №57342513 від 03.10.2018 року на суму 14892 грн.

В обґрунтування позовних вимог Пенсійний фонд зазначив про порушення державним виконавцем п.9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404 VIII, який встановлює, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження, (а саме у разі фактичного виконання в повному обсязі) рішення згідно з виконавчим документом, якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За таких умов, на думку позивача, постанова, яка є предметом оскарження, підлягає скасуванню, оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/16970/17 виконано Пенсійним органом добровільно, до відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, у задоволенні позову Малиновського ОУПФУ в м. Одесі відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання Малиновським ОУПФУ в м. Одесі рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/16970/17 до відкриття виконавчого провадження №57342513, підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Малиновське ОУПФУ в м. Одесі просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Пенсійний фонд зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував наявне в матеріалах справи розпорядження від 15.12.2017 р. про проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, починаючи з 13.12.2016 р. та не прийняв до уваги, що вказані виплати повинні були отримуватися пенсіонером у січні 2017 р.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував його доводи, які спиралися на положення пункту 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Також, апелянт зазначив, що довічне грошове утримання судді є періодичним платежем, а отже виконавчий збір за такими виконавчими документами, з урахуванням п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» не стягується.

Управління ДВС в Одеській області відзив на апеляційну скаргу не надало.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання суду апеляційної інстанції, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.4 ст.229 КАС України).

Фактичні обставини справи.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2017 року у справі №521/16970/17, суд визнав протиправною відмову Малиновського ОУПФУ в м. Одесі у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області у відставці, згідно із довідкою апеляційного суду Одеської області № 227 від 31 серпня 2017 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошовою утримання судді у відставці та зобов'язав відповідача перерахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання, згідно з положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI та наданої довідки.

У грудні 2017 року Пенсійним фондом проведено перерахунок призначеної пенсіонеру пенсії, що підтверджується наявним в матеріалах справи розпорядженням від 15.12.2017 року, розрахунком заробітку, протоколом про проведення індивідуального перерахунку, а також довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії (а.с.13-16).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 року дане рішення суду залишено без змін.

03 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№57342513 з виконання виконавчого листа №521/16970/17, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 01.10.2018 року (а.с.8-9).

Цього ж дня, державним виконавцем прийнято постанову ВП №57342513 від 03.10.2018 року про стягнення з Малиновського ОУПФУ в м. Одесі виконавчого збору у розмірі 14892 грн. (а.с.11-12).

Законність постанови про стягнення виконавчого збору є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина друга статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII): виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина четверта статті 4 Закону №1404-VIII: виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частина перша статті 18 Закону №1404-VIII: виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина п'ята статті 26 Закону № 1404-VIII: виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частина 1 статті 27 Закону №1404-VIII: виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України

Частина 2 статті 27 Закону №1404-VIII: виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частина 3 статті 27 Закону №1404-VIII: за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частина 4 статті 27 Закону №1404-VIII: державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина 5 статті 27 Закону №1404-VIII: виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частина 9 статті 27 Закону №1404-VIII: виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII: виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляції відсутні, з огляду на наступне.

Аналіз наведених вище положень Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Останнє, виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що на час звернення ОСОБА_1 до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/16970/17, у державного виконавця були відсутні визначені ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII підстави для повернення стягувачу виконавчого документу.

Тому, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

З приводу доводів апелянта, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегія суддів зазначає, оскільки виконавчий лист у справі №521/16970/17 носить зобов'язальний характер та передбачає одноразовий спосіб його виконання, державний виконавець законно виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Також, судова колегія, вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції з приводу того, що проведення пенсійним органом перерахунку призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді, без фактичної виплати таких коштів (заборгованості), свідчить про часткове виконання боржником рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/16970/17, а, отже, державний виконавець мав усі правові підстави для відкриття виконавчого провадження та стягненню виконавчого збору.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ з виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах наданих повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадження №57342513 від 03.10.2018 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Дана правова позиція суду апеляційної інстанції побудована на висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №712/5014/17 з аналогічним предметом спором.

Враховуючи, що висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 316 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Статтею 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 4 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, у випадках передбачених ч.5 ст.328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.04.2019 року.