Справа № 0670/2457/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0670/2457/11

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

03 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відстрочення виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу Держземагенства у Романівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 50000.00 грн. моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

І. СТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

1. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 29 червня 2011 року у справі №0670/2457/11.

2. В обґрунтуваня заяви зазначено, що у зв'язку з тим, що розділом VII "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про Державний земельний кадастр" врегульовано, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

3. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

4. Відповідно до положень пункту 9 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року.

5. Починаючи з 01.01.2013 року Порядок, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру".

6. Тобто на сьогоднішній день Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області не може виконати рішення суду, а саме видати державний акт на право власності на земельну ділянку.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відстрочення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від в адміністративній справі № 0670/2457/11 за позовом ОСОБА_2 до Відділу Держземагенства у Романівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 50000.00 грн. моральної шкоди.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Постановою суду від 29 червня 2011 року у справ №0670/2457/11 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

9. Визнано протиправною бездіяльність Відділу Держкомзему у Романівському районі Житомирської області щодо безоплатного не виготовлення та не видачі ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

10. Зобов'язано Відділ Держкомзему у Романівському районі Житомирської області безоплатно виготовити та видати ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

11. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

12. Судове рішення набрало законної сили 08.08.2011.

13. Ухвалою від 11.07.2018 замінено сторону виконавчого провадження на виконання даного рішення суду на Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яке рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, заява Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відстрочення виконання рішення у справі № 0670/2457/11 задоволенню не підлягає.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

16. В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області зазначило про неможливість виконання рішення суду з підстав змін в законодавстві.

17. Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

19. Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

21. Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

23. Відповідно до ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

24. Частинами 3 та 4 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

25. При цьому, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

26. Таким чином, підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Задоволення заяв про відстрочення або розстрочення виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин.

27. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції кодексу, чинній до 15.12.2017 року, але за змістом аналогічної актуальній на даний час ст. 378 КАС України) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

28. Тобто, вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк тощо.

29. Підставою для відстрочення виконання рішення, в розумінні ст. 378 КАС України, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

30. З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, виходячи з конкретних обставин справи.

31. При цьому суд зауважує, що відстрочення та розстрочення виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду.

32. Судом встановлено, що заявником не надано належних, допустимих та переконливих доказів існування обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та не наведено таких обставин, а тому підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення немає.

33. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи заявника викладені у заяві щодо зміни правового регулювання спірних правовідносин не є у даному випадку підставою для відстрочення виконання судового рішення, яке не виконується з 2011 року.

34. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що заява Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відстрочення виконання судового рішення у справі № 0670/2457/11 задоволенню не підлягає.

35. Проаналізувавши доводи апелянта, колегія судів не вбачає достатніх та належних доказів на підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

36. Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

37. Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

39. Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

40. Оскільки судом першої інстанції судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 квітня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.