Справа № 807/1661/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2019 року

Київ

справа №807/1661/16

адміністративне провадження №К/9901/30109/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 807/1661/16

за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Курильця А.Р., суддів: Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.),

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Закарпатської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 690к від 18.10.2016 року "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28.09.2016 року № 662 про притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 662к від 28.09.2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.09.2016 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн.;

- зобов'язати Прокуратуру Закарпатської області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо його звільнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Закарпатської області № 75к від 08.02.2017 року "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.".

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 вересня 2016 року прокуратурою Закарпатської області видано наказ № 662к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики та застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення із займаної посади та з органів прокуратури Закарпатської області в дисциплінарному порядку на підставі п.6 ч.1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру". Позивач стверджує, що у висновку службового розслідування відображено відомості які не відповідають фактичним обставинам. Позивач вважає, що підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було, а тому наказ Прокуратури Закарпатської області № 662к від 28.09.2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", наказ Прокуратури Закарпатської області № 690к від 18.10.2016 року "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28.09.2016 року № 662 про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказ Прокуратури Закарпатської області № 75к від 08.02.2017 року "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." є протиправними та такими, що були винесені з порушенням норм чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 22 березня 2017 року Закарпатський окружний адміністративний суд вирішив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 проведено в межах повноважень, в порядку та у спосіб, встановлений нормами діючого законодавства, з дотриманням відповідачем діючих станом на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України та Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 31 травня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі №807/1661/16 - без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 22 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1.

8. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року.

10. 04 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від Прокуратури Закарпатської області надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу.

11. 27 лютого 2018 року вказана касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі)

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте без належного з'ясування всіх обставин справи, на підставі неналежних доказів, а тому підлягає скасуванню.

Б. Доводи відповідача у справі

13. У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Наказом прокурора Закарпатської області від 13.04.2016 року № 191к позивача призначено на посаду прокурора Мукачівської місцевої прокуратури.

Наказом прокурора Закарпатської області від 11.09.2016 року № 172 призначено службову перевірку щодо ОСОБА_1 з метою повного, об'єктивного і всебічного з'ясування обставин вчинення вказаним працівником дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.09.2016 року в місті Мукачево.

За результатами службової перевірки складено висновок, який затверджено прокурором області 28.09.2016 року. З вказаним висновком у встановленому порядку ознайомлено особу, стосовно якої її проведено, а копію висновку долучено до особової справи ОСОБА_1

Наказом прокурора Закарпатської області від 28.09.2016 року № 662к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Закарпатської області. Цим же наказом датою звільнення ОСОБА_1 визначено перший робочий день після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності.

Наказом прокурора Закарпатської області від 18.10.2016 року № 690к "Про внесення змін до наказу прокурора області від 28 вересня 2016 року № 662к про притягнення до дисциплінарної відповідальності", внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 18 жовтня 2016 року.

Згідно наказу прокурора Закарпатської області від 08.02.2017 року № 75к "Про зміну наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.", втратив чинність наказ прокурора області від 18.10.2016 року № 690к, та внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини наказу прокурора області від 28.09.2016 № 662к та датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 7 листопада 2016 року.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Конституція України

15.1. Частина 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

16.1. Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

17. Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14.10.2014 року.

17.1. Стаття 19. Прокурор має право брати участь у прокурорському самоврядуванні для вирішення питань внутрішньої діяльності прокуратури у порядку, встановленому законом. Прокурори мають право бути членами професійних спілок, утворювати громадські організації та брати в них участь з метою захисту своїх прав та інтересів, підвищення свого професійного рівня.

Прокурор зобов'язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію. Прокурор періодично проходить підготовку у Національній академії прокуратури України, що має включати вивчення правил прокурорської етики.

Прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.

Прокурор зобов'язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

17.2. Стаття 43. Прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

18. Дисциплінарний статут прокуратури України, затверджений постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року N 1796-XII.

18.1. Стаття 2. Працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

18.2. Стаття 8. Дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

18.3. Стаття 9. Дисциплінарними стягненнями є:1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

18.4. Стаття 11. Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

18.5. Стаття 12. Дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

19. Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затверджений наказом Генерального прокурора України 28.11.2012 р. № 123.

19.1. Статтею 10. Працівник прокуратури повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживати заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Сприяти йому в цьому зобов'язані керівники відповідних прокуратур. Своєю самовідданістю, неупередженістю, сумлінним виконанням службових обов'язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

19.2. Стаття 18. Працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих, передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури, з метою ухилення від відповідальності.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою звільнення позивача із органів прокуратури стали обставини, які дали підстави розцінити дії та поведінку прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 такими, що вчинені з грубим порушенням вимог ст.19 Закону України "Про прокуратуру" (зобов'язує прокурора додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як працівника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури), ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (зобов'язує працівника прокуратури не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс) та Присяги працівника прокуратури.

Оскільки дана подія за участі ОСОБА_1 набула негативного суспільного резонансу і розголосу в засобах масової інформації, то це компрометує звання працівника прокуратури та підриває авторитет органів прокуратури в цілому.

Аналіз вищевикладених правових норм у сукупності з обставинами, встановленими в межах службової перевірки, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.

Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності й з обраним видом стягнення.

Доводи позивача про те, що матеріали службової перевірки стосуються подій щодо його особистого життя поза межами суспільної діяльності та не свідчить про порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, колегія суддів відхиляє, оскільки працівник прокуратури зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики як при виконанні своїх службових обов'язків так і поза службою.

22. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

23. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

24. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

25. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі №807/1661/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді В. М. Бевзенко

О. В. Білоус