Справа № 640/22177/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

04 квітня 2019 року м. Київ№ 640/22177/18
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., при секретарі судового засідання Узерчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49278019 від 02.02.2017, визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №53412934 від 15.02.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03.02.2015 у справі №761/39112/14-ц державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №49278019 від 13.11.2015 позивачем, як боржником було сплачено заборгованість стягувачу, у зв'язку з чим останній звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу. У зв'язку з викладеним, державним виконавцем було прийнято постанову від 02.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно з цим, постановою від 02.02.2017 державним виконавцем було стягнуто із позивача виконавчий збір у сумі 38 627, 26 швейцарських крон. Крім того, державним виконавцем було винесено постанову від 15.02.2017 ВП №53412734 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Позивач вважає вказані дії протиправними, оскільки спірні постанови не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець, на думку позивача, не вчинив жодних дій щодо стягнення суми заборгованості, крім того, постанова про стягнення виконавчого збору не містить вимог про стягувача та не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" до того ж остання не була надіслана позивачу.

Разом з тим, позивач заявив клопотання про поновлення строків на звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2015 №49278019 та про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 15.02.2017 ВП №53412734 не отримував, натомість про порушення власних прав та інтересів дізнався з моменту ознайомлення із матеріалами виконавчої справи №49278019, про що свідчить відмітка останнього.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, однак на виконання вимог суду надав матеріали виконавчого провадження, у зв'язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Так у своїх поясненнях позивач зазначив, що оскаржувані постанови всупереч вимогам ст. 28 Закону №1404 не були надіслані останньому належним чином, а тому строк звернення до суду слід обраховувати саме з моменту ознайомлення представника позивача із матеріалами виконавчого провадження, а саме з 18.12.2018, що підтверджується також наявними у справі заявами про ознайомлення

Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Згідно із ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 28 Закону №1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, з вищевказаного вбачається, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням, крім постанов, передбачених статтею 28, пункатами 1-4 частини дев'ятої статті 71 Закону №1404.

Суд звертає увагу позивача, що згідно вимог Закону №1404 документи виконавчого провадження надсилаються його учасникам рекомендованими листами, якщо стягувачем здійснено авансування витрат на організацію то проведення виконавчих дій у порядку, передбаченому цим Законом.

В той же час, матеріали справи не містять жодних доказів того, що стягувачем було здійснено авансування витрат на організацію то проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49278019.

Крім того, відповідачем було надано суду супровідний лист №1006 від 12.02.2019 з додатками зі змісту якого вбачається, що останнім було відправлено на адресу позивача, що вказана у виконавчому листі оскаржувану постанову №49278019 від 02.02.2017 рекомендованим поштовим відправленням без повідомлення про вручення, на підтвердження чого, відповідач надав реєстр поштового відправлення за 2017 рік.

Враховуючи те, що постанова про стягнення виконавчого збору не підпадає під категорію виконавчих документів, які згідно вимог ст. 28 Закону №1404 обов'язково підлягають врученню, шляхом надсилання рекомендованого поштового відправлення, а позивач не надав доказів того, що стягувач здійснював авансування витрат виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що остання надіслана та отримана позивачем у встановленому Законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов у частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49278019 від 02.02.2017 поданий з пропуском, встановленого ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України строку на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Приписами ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З вищевказаного слідує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, або не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи, що позовну заяву подано позивачем після закінчення строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, а із матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, то позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49278019 від 02.02.2017 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49278019 від 02.02.2017 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур