Справа № 804/3983/15
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Справа № 804/3983/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Верхньодніпровського районного управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Верхньодніпровського районного управління юстиції (далі відповідач-2), в якому просить:
- судові витрати покласти на відповідача.
Згідно довідки про автоматичний розподіл судової справ між суддями від 13.03.2015 року справу було передано на розгляд судді Павловському Д.П.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року відкрито провадження по вказаній справі.
21.09.2015 року до суду від Верхньодніпровського районного управління юстиції надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких воно просило в адміністративному позові відмовити, а також у звязку з переведенням державного реєстратора юридичних та фізичних осіб до Верхньодніпровського районного управління юстиції, замінити відповідача-2 на Верхньодніпровське районне управління юстиції. В обґрунтування заперечень зазначено, що 06.06.2013 року державному реєстратору Верхньодніпровської райдержадміністрації для проведення державної реєстрації дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи, до якої були надані усі передбачені законодавством документи для здійснення відповідної реєстрації. Підстави для залишення документів без розгляду або для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи були відсутні, тому державним реєстратором внесено до Єдиного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку із відстороненням судді Павловського Д.П., та на виконання розпорядження № 2695д від 16.10.2018 року адміністративну справу передано на розгляд судді О.М. Неклесі.
Вказана справа отримана суддею О.М.Неклесою 18.10.2018 року.
Станом на 17.12.2018 року вимоги ухвали суду від 18.10.2018 року сторонами не виконані.
18.01.2019 року на адресу суду від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає адміністративний позов та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 станом на 18.01.2019 року зареєстрований як платник єдиного внеску у Верхньодніпровській ОДПІ (П'ятихатське відділення) та перебуває на спрощеній системі оподаткування. За даними картки особового рахунку ОСОБА_1 сума недоїмки станом на 18.01.2019 року становить 7554,33 гри. Цими діями (бездіяльністю) позивач порушує ст. 67 Конституції України, яка передбачає обовязок кожного сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з урахуванням пені та застосуванням штрафів. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 №888 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів» за Пятихатським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ закріплено функцію 3.111 «Погашення податкового боргу з податків і зборів платників податків, заборгованості з інших платежів з інших платежів, а також стягнення своєчасного не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску з платників єдиного внеску, застосування до платників процедур банкрутства». Окрім того, Верхньодніпровську ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області створено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», тому всі доводи, які викладені в адміністративному позові ґрунтуються на не вірному застосуванні чинного законодавства та не спростовують суми недоїмки, зазначені в оскаржуваній вимозі.
06.02.2019 року до суду надійшло клопотання позивача про витребування документів, що підтверджують твердження відповідача про взяття ОСОБА_3 на облік у Верхньодніпровській ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, як платника податків та ЄСВ. Позивач зазначив, що у відзиві не міститься жодних заперечень щодо обставин, на підставі яких заявлені позовні вимоги, а твердження про перебування його на обліку у Верхньодніпровській ОДПІ (П'ятихатське відділення) не підтверджені жодними доказами, всупереч приписам ст.77 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року та 19.02.2019 року від сторін були витребувані додаткові докази по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року провадження по справі поновлено, в звязку з виконанням сторонами вимог ухвали суду від 15.02.2019 року та 19.02.2019 року.
На підставі статті 52 КАС України суд допустив заміну 2 відповідача на Верхньодніпровське районне управління юстиції.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин перебував на обліку у Верхньодніпровській ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (П'ятихатське відділення),
як фізична особа підприємець, був платником податків, у тому числі єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, перебував та продовжує перебувати на спрощеній системі оподаткування.
04.11.2014 року посадовою особою Верхньодніпровської ОДПІ (П'ятихатського відділення)
було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який виник у ОСОБА_1 станом на 31.10.2014 року та складав 2471,01 грн.
Не погоджуючись з наведеною вимогою позивач 03 грудня 2014 року направив шляхом поштового звязку до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області скаргу про узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф 434-17 від 04.11.2014р.
09 січня 2015 року позивач направив до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення №1366/10/04-36.100809 від 23.12.2014р.
Пунктом 4 частини 1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №2464), визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пп.3 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.
Частиною 8 ст.9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування,та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону №2464 визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою, яка в силу приписів ч.3 ст.25 цього Закону, стягується з урахуванням пені та застосуванням штрафів.
Відповідно до п.4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 №888 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів», за Пятихатським відділенням Верхньодніпровської ОДПІ закріплено функцію 3.111 «Погашення податкового боргу з податків і зборів платників податків, заборгованості з інших платежів з інших платежів, а також стягнення своєчасного не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску з платників єдиного внеску, застосування до платників процедур банкрутства», яка містить процедуру 3.111.13 «Складання та направлення (вручення) страхувальнику вимог про сплату боргу (недоїмки ) та штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про єдиний внесок».
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, вимога №Ф/434-17 від 04.11.2014 року була прийнята посадовою особою Верхньодніпровської ОДПІ (Пятихатського відділення) за даними, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платника, з огляду на виявлену станом на 31.10.2014 року недоїмку, яка підлягала сплаті, проте добровільно сплачена не була.
Доказів сплати недоїмки, яка виникла у позивача з єдиного внеску станом на 31.10.2014 року, позивач до суду не надав.
З огляду на вищевикладені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у Верхньодніпровської ОДПІ (Пятихатського відділення) були наявні передбачені законодавством підстави для прийняття спірної вимоги, вимога прийнята повноваженим на те органом (враховуючи перебування позивача на податковому обліку у Верхньодніпровській ОДПІ та закріплену за Пятихатським відділенням функції по складанню та направленню (врученню) страхувальнику вимог), у межах наданих йому повноважень, а тому підстави для її скасування відсутні.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказ Міністерства доходів і зборів України №46 від 17.04.2013 року «Про затвердження Положень про територіальні органи Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області» не зареєстрований органами Міністерства юстиції України є не чинним, а отже і положення про Верхньодніпровську ОДПІ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області є не чинним, а тому Верхньодніпровська ОДПІ є недієздатною особою, оскільки не має установчих документів. За наведених обставин позивач вважає, що державна реєстрація контролюючого органу проведена з істотними порушеннями вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», що є підставою для її скасування.
Як встановлено приписами п.9 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України № 141/2013 від 18.03.2013 року Міністерство доходів і зборів України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання, що є обов'язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади АРК, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами, які підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку у разі їх нормативно-правового змісту.
Порядок здійснення державної реєстрації нормативно-правових актів, передбачений Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 731 від 28.12.1992 року (далі - Положення № 731).
Відповідно до пп. 2, 4 Положення № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації та мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.
Пунктом 5 Положення № 731 визначено ознаки, за наявності яких акти на державну реєстрацію не подаються, зокрема, це стосується актів ненормативного характеру, тобто актів оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення), а також актів, спрямованих на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.
Наказ Міністерства доходів і зборів України №46 від 17.04.2013 року «Про затвердження Положень про територіальні органи Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області», за своєю суттю є документом організаційно-розпорядчого характеру та спрямований на організацію виконання рішень вищестоящих органів (Президента України, Кабінету Міністрів України і власних рішень Міністерства доходів і зборів України) та не має нових правових норм відповідно до приписів пп. «в» та «д» п. 5 Положення №731, а тому необхідність здійснення державної реєстрації зазначеного наказу в Міністерстві юстиції України відсутня.
Таким чином, безпідставними є доводи позивача з приводу того, що наказ Міністерства доходів і зборів України №46 від 17.04.2013 року і положення про Верхньодніпровську ОДПІ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області є не чинними, а також спростовуються доводи відповідача з приводу недієздатності Верхньодніпровської ОДПІ.
Суд зазначає, що Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області було створено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», яка є чинною та не визнана у встановленому законодавством порядку протиправною.
При цьому, як зазначено відповідачем-2 у запереченнях на позов, 06.06.2013 року державному реєстратору Верхньодніпровської райдержадміністрації для проведення державної реєстрації Верхньодніпровської ОДПІ Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області були надані усі передбачені законодавством документи для здійснення відповідної реєстрації, підстави для залишення документів без розгляду або для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи були відсутні, тому державним реєстратором внесено до Єдиного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи.
Доказів протилежного позивач до суду не надав, жодних обґрунтованих доводів з приводу протиправності такої реєстрації не навів.
За наведених обставин, суд вважає, що вимога позивача про скасування державної реєстрації Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області є необґрунтованою, безпідставною, не підтверджена жодними доказами, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 25 березня 2019 р.

Суддя О.М. Неклеса