Справа № 200/3861/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 р. Справа№200/3861/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Свободи 5)

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

про визнання незаконною та скасування постанови від 05 лютого 2019 року № 53264080 про зупинення вчинення виконавчих дій,

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадія Івановича від 05 лютого 2017 року у виконавчому провадженні № 53264080 про зупинення виконавчих дій.

19 березня 2019 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. У зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, Ухвалою суду від 26 березня 2019 року відкрито провадження у справі та судове засідання, з врахуванням ухвали суду про виправлення описки у судовому рішенні, призначено на 03 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із підставами зупинення виконавчого провадження та вважає, що державним виконавцем не вірно була застосована норма Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугільних підприємств". Крім того, зазначив, що пеня в розмірі 21391581 грн. 81 коп., що стягнута з Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" постановою Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2016 року № 805/1596/16-а є складовою частиною несплачених страхових внесків, так як вона донараховувалась, виходячи з недотриманої суми страхових коштів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Станом на день розгляду справи відзив на адміністративний позов від відповідача не надходив.

Згідно з приписами статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Частиною другою вказаної статті КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з статтею 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи 18 вересня 2017 року Донецьким окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 805/2581/17-а ухвалено постанову, якою позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови від 16 червня 2017 року № 53264080 задоволено повністю.

Визнано незаконною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16 червня 2017 року у виконавчому провадженні № 53264080 про зупинення вчинення виконавчих дій (а.с. 13-15). Зазначена постанова суду набрала законної сили 28 листопада 2017 року.

Вказаною вище постановою суду встановлено наступне.

23 січня 2017 року, на підставі заяви позивача від 21 грудня 2016 року № 0508/819 про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадієм Івановичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53264080 з примусового виконання виконавчого листа № 805/1596/16-а, виданого 23 листопада 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом про стягнення з Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" на користь Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі пені у розмірі 21391581 грн. 81 коп.

Крім того, 23 січня 2017 року, керуючись статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" та з метою реального виконання рішення суду, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про арешт майна боржника. Відомості про арешт майна були внесені до відповідних реєстрів, що підтверджується заявою про реєстрацію обтяження рухомого майна від 24 січня 2017 року № 21/13, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24 січня 2017 року № 51305181, заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 2017 року № 33851719, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 14 лютого 2017 року № 80319311. Дані постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника були направлені сторонам виконавчого провадження 23 січня 2017 року, про що свідчать супровідні листи.

Судом також встановлено, що 16 червня 2017 року, керуючись статтями 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження" головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про зупинення виконавчих дій. В мотивувальній частині зазначеної постанови державний виконавець зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII, тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зазначеною постановою виконавче провадження № 53264080 було зупинено до 1 січня 2019 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII, тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Справи про банкрутство державних вугледобувних підприємств до 1 січня 2019 року не порушуються. Провадження у справах про банкрутство державних вугледобувних підприємств, порушені до дня набрання чинності цим Законом, підлягають припиненню, крім випадків, якщо ліквідація відбувається за рішенням власника.

Вищезазначені обставини вже встановлені судом та з урахуванням приписів статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що 27 грудня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про заміну у виконавчому проваджені сторони боржника з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая.»

28 грудня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про заміну у виконавчому проваджені сторони стягувана, а саме Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вугледарі Донецької області на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с. 10-11).

Судом досліджена спірна постанова відповідача про зупинення вчинення виконавчих дій від 05 лютого 2019 року. Зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що державний виконавець зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII, тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зазначеною постановою виконавче провадження № 53264080 було зупинено до 01 січня 2022 року.

Для правильного вирішення даних спірних правовідносин, судом була досліджена постанова Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року, на виконання якої й був виданий виконавчий лист від 23 листопада 2016 року.

Як вбачається з даної постанови суду, пунктом 2 частини другої статті 45 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в редакції чинній до 01.01.2011р. передбачено, що роботодавець як страхувальник зобов'язаний: своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною другою статті 52 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яка діяла до 01 січня 2011 року, було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду зі страхувальника стягується пеня згідно із законом. Із набранням чинності Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI"Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" наведена вище норма матеріального права була скасована.

З 01 січня 2011 року на підставі Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2010 року № 31 "Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2010 р. за №1286/18581, втратила чинність Постанова правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12 липня 2007 року № 36 "Про затвердження Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за N 867/14134. При цьому, п.2.1 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2010 року № 31 "Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України" передбачено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою правління Фонду від 12 липня 2007 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 серпня 2007 року за N 867/14134.

Згідно з п.5.1 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було передбачено, що не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк. У відповідності до п.5.2 вказаної Інструкції передбачено, що пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати до дня сплати недоїмки включно. Пеня на пеню не нараховується. Пунктом 5.8 вказаної Інструкції передбачено, що при стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата (погашення) пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмки.

Пунктом 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Верховний Суд України у постанові від 01.04.2015р. №21-49а14 зазначив, що після набрання чинності Законом № 2464-VІ за органами Фонду збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій (пені) за несплату заборгованості зі страхових внесків, яка виникла до 1 січня 2011 року. Окрім того, частиною третьою статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Нарахована Підприємству у зв'язку з несплатою страхових внесків при виплаті заробітної плати за період із 1 жовтня по 31 грудня 2010 року, має бути стягнута і після 1 січня 2011 року, оскільки заборгованість зі сплати внесків, на яку нарахована пеня, виникла в період дії частини другої статті 52 Закону № 1105-XIV.

Крім того, у постанові від 19.11.2013р. №21-327а13 Верховний Суд України зазначив, що відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства (законів та підзаконних актів), що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Таким чином, з урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що пеня, нарахована ВП "Шахта "Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая" ДП "ДВЕК" у зв'язку з несплатою страхових внесків за звітні періоди до 01.01.2011р., має бути стягнута і після 01 січня 2011 року, оскільки заборгованість зі сплати внесків, на яку нарахована пеня, виникла за період дії частини другої статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Отже, стягуючи спірну пеню в сумі 21391581 грн. 81 коп. з Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", суд виходив з того, що сума пені є складовою заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а отже, норми статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" стосовно зупинення заходів примусового виконання щодо її стягнення не підлягають застосуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність винесення спірної постанови

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем формально була застосована стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" та без вивчення та врахування всіх обставин спірних правовідносин була прийнята постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 05 лютого 2019 року з порушенням статті 2 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Свободи 5) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання незаконною та скасування постанови від 05 лютого 2019 року № 53264080 про зупинення вчинення виконавчих дій - задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 53264080 про зупинення вчинення виконавчих дій.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 квітня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Абдукадирова К.Е.