Справа № 1.380.2019.001596
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

справа №1.380.2019.001596

05 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І., розглянув у письмовому провадженні заяву державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

В С Т А Н О В И В :

Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) звернулася до суду із заявою про забезпечення позову разом із зверненням з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Львівській області(місцезнаходження: пл.Шашкевича, 1, м. Львів, 79000), Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001) про визнання протиправним та скасування наказу.

У заяві про забезпечення позову Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 просить суд зупинити дію наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №83/6 від 25.03.2019 «Про задоволення (часткове) скарги ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до ухвалення рішення у справі.

Заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити виконання рішення суду та вплинути на ефективність захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника. Також зазначає, що оскаржуваний наказ порушує право державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 на працю та отримання доходу від заняття своєю професійною діяльністю, а також паралізує роботу Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» та робить неможливим належне використання цим підприємством своїх прав та обов'язків з метою надання особам відповідних послуг.

Згідно зі ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Вичерпний перелік підстав забезпечення позову визначений частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених норм Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.

Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Водночас, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів вбачається, що наказом Головного територіального управління юстиції у Львівській області №83/6 від 25.03.2019 «Про задоволення (часткове) скарги ТзОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Водночас, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль і витрат.

При цьому, виходячи із змісту оскаржуваного наказу, неможливо зробити однозначний висновок про його протиправність. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії цього наказу може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення відповідача.

Крім того, аналіз ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приводить до висновку, що прийняття Міністерством юстиції України рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, пов'язане з виявленням істотних порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами. У зв'язку з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, встановлене спеціальним законом тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є заходом запобігання порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами. Зупинення дії наказу до моменту встановлення протиправності або правомірності прийнятого відповідачем наказу фактично є скасуванням таких заходів.

Отже, зупинивши дію оскаржуваного наказу до вирішення справи по суті, суд фактично поновить право заявника без встановлення протиправності або підтвердження правомірності вищевказаного наказу.

Щодо покликання державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_1 на те, що оскаржуваний наказ порушує її право на працю та паралізує роботу підприємства, то такі є необґрунтованими з огляду на відсутність доказів на підтвердження зазначених обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні передбачені ч.1 ст.150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а тому немає підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали з урахуванням п.п 15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Лунь З.І.