Справа № 357/1208/19
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1208/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О.І.,

за участю секретаря - Сокур О.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в

залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу поліції Головного управілння національної поліції в

Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адмінінстративним позовом до Білоцерківського відділу поліції Головного управілння національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на наступні обставини.

04.01.2019 року інспектором СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області Рєзніком А.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 934943, якою постановлено застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови, він, 04.01.2019 року о 00 год. 55 хв. в м. Біла Церква по вул. Леваневського, 46 керував автомобілем та на момент перевірки не пред'явив поліс обов'язкового страхування, чим порушив п. 2.1."а" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Проте, проаналізувавши вказану постанову на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, всесторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо - вважає, що така постанова не відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса.

Разом з тим, відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 p. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і мас посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Доводить до відома суду, що він не керував автомобілем, а відтак не міг порушити вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП, і поліцейський склав щодо нього постанову про вчинення ним адміністративного грізопорушення, якого він не вчиняв.

Так, 04.01.2019 року, він ночував у своїх друзів в квартирі, що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1.

Належний йому автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1, стояв паркований біля вказаного будинку.

Близько 00 год. 00 хв. спрацювала охоронна сигналізація його автомобіля, в зв'язку з чим він вийшов на вулицю, щоб оглянути його та й разом вирішив запустити двигун, щоб прогріти його та трішки підзарядити акумулятор, оскільки той швидко розряджався.

Коли він сидів в машині, неподалік зупинився поліцейський автомобіль, з якого вийшли поліцейські, один з яких підійшов до нього та став вимагати від нього документи.

Після чого він, виконуючи вимогу поліцейського, передав йому посвідчення водія, яке завжди носить з собою в гаманці, та повідомив поліцейського, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс зберігає окремо в органайзері, який залишив в квартирі, оскільки не планував кудись їхати на автомобілі, а вийшов з квартири на вулицю лише оглянути його в зв'язку з тим, що спрацювала сигналізація та вирішив запустити двигун щоб підзарядити акумулятор.

Незважаючи на його пояснення, поліцейський все ж таки продовжував наполягати на передачі йому інших, передбачених ПДР документів, та повідомив, що притягне його до адміністративної відповідальності за відмову їх надати.

Він повідомив поліцейського, що не вважає себе винним, оскільки він не керував автомобілем та не порушував ПДР і жодних документів підписувати не буде, після чого пішов до квартири де ночував.

Про те, що 04.01.2019 року інспектором СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 934943, він дізнався 18.01.2019 року, отримавши її по пошті.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 934943 від 04.01.2019 року, винесену інспектором СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області Рєзніком Андрієм Івановичем, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 2-5).

Ухвалою судді від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виликом) сторон (а.с. 14-1 ).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, отримане судом 01.03.2019 року за вх. № 8301, в якому просив справу розглядати у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, заявлений адміністративний позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити (а.с. 20).

Відповідач Білоцерківській ВП ГУНП в Київській області в судове засіданні не з»явився, представника свого не направив, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке було отримано ще 11.03.2019 року.

Жодних заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на адміністративний позов.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 01.02.2019 р., що підтверджується штампом суду (а.с. 2), щодо оскарження постанови від 04.01.2019 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки вказану постанову позивач отримав поштою 18.01.2019 року та адміністративний позов до суду було направлено у десятиденний строк, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом (а.с. 17).

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 04.01.2019 року о 00 годині 55 хвилин у м. Біла Церква по вулиці Леваневського, 46 ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 та на момент перевірки не пред»явив поліс обов»язкового страхування, чи порушив п. 2.1 «а» ПДР України, чи скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Прийняте рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 гривень (а.с. 9).

Оскаржувальна постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП 018 № 934943 була винесена 04.01.2019 року інспектором СРПП № 3 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Рєзніком Андрієм Івановичем.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладеннястягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень не надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Крім того, в матеріалах справи наданий позивачем поліс, з якого вбчається, що Поліс №АМ/5085369 обов»язкового страхування цивільно-правової відпоідальності власників наземних транспортних засобів був виписаний ПрАТ «Українська акціонерна Страова компанія «Аска» 23.08.2018 року та строк дії останнього з 24.08.2018 року до 23.08.2019 року. Страхувальником є ОСОБА_1 та забезпечувальний транспортний засіб Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1, 1990 року випуску. (а.с. 11).

З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що вказаний транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений та при перевірці у останнього був відсутній такий поліс або з боку позивача на вимогу працівника поліції не було такого надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу поліції Головного управілння національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО 18 № 934943 від 04.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_2);

Відповідач -Білоцерківський ВП ГУНП в Київській області (місце знаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, буд. 3).

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов