Справа № 819/2219/15
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2400/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича(правонаступником якого є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Гаджиєв Сергій Олександрович) на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича(правонаступником якого є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Гаджиєв Сергій Олександрович), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення - 11:34:28,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 28 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича щодо не включення ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660046275; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича включити ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660046275 у розмірі, передбаченому законодавством; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» Северином Юрієм Петровичем, до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, визначному законодавством.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.01.2015 року між ним та ПАТ «ІМЕКСБАНК» було укладено договір про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660046275. На виконання вищевказаного договору 19.01.2015 року ним були внесені кошти в сумі 150000,00 грн на депозитний рахунок банку НОМЕР_1, що підтверджується квитанцією № 53191 від 19.01.2015 року. В подальшому ПАТ «ІМЕКСБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію, з 27.05.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» та призначено Уповноважену особу Фонду. З 04.06.2015 року Фонд розпочав виплату коштів вкладникам Банку. Проте Уповноваженою особою Фонду призупинено виплату коштів позивачу через припущення про можливе укладення нікчемного правочину між позивачем та Банком. Вважає, що такі дії Уповноваженої особи Фонду неправомірні, оскільки будь-яких рішень, повідомлень з зазначенням підстав, передбачених законом, про визнання договору банківського вкладу позивача нікчемним не приймалось, відтак, останній набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, визначеному законодавством, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. №660046275. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. №660046275 у розмірі, передбаченому законодавством. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції мотивоване тим, що Уповноваженою особою Фонду у спірних правовідносинах не реалізовані повноваження, передбачені статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не вжито заходів, визначених статтею 26 цього ж Закону, а відтак, допущено протиправну бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Фонду на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду, включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду, то така вимога є передчасною, оскільки заявлена на майбутнє, а захисту у судовому порядку підлягають лише порушені права.

Не погодившись з прийнятою постановою, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северин Юрій Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банку, зокрема, з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами уповноважена особа зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку. Під час такої перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого дроблення великого депозиту іншого клієнта ОСОБА_5. Мало місце штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування, оскільки залишок коштів у січні 2015 року у касі відділення банку у місті Тернополі не дозволяв здійснити операцію щодо видачі грошових коштів ОСОБА_5, які в подальшому зараховані на депозитний рахунок позивача. Крім того, зареєстровані кримінальні провадження за фактами вчинення службовими особами банку кримінальних правопорушень. Також зазначає, що договір про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) з позивачем укладено 19.01.2015 року у період, коли Банк було віднесено до категорії проблемних.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року апеляційну скаргу задоволено частково. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року скасовано та закрито провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року скасовано та направлено справу до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження апеляційного розгляду. В постанові зазначено, що закриваючи провадження у цій справі, апеляційний суд керувався правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року (справа № 826/20410/14). Проте за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (справи № 910/12294/16, № 910/24198/16, № 910/17448/16), яка відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у згаданій вище постанові, такі правовідносини регулюються спеціальним Законом № 4452-VI і не підпадають під дію загального законодавства про банкрутство, а тому немає підстав для розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів(п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 січня 2015 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_3 був укладений договір № 660046275 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року строком на 93 дні (а.с.10,69-73). Відповідно до пункту 3.1. публічного договору банк приймає від вкладника вклад, внесений на умовах, які визначені у цьому договорі та договорі про приєднання до договору, та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за його користування.

Відповідно до квитанції № 53191 від 19.01.2015 року ОСОБА_3 внесено кошти на рахунок банку - відділення АТ «ІМЕКСБАНК» у місті Тернополі у розмірі 150000,00 грн з призначенням платежу «внесок готівки на рахунок»(а.с.11).

26.01.2015 року постановою Правління Національного банку України № 50 віднесено ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних(а.с.33). На підставі даної постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року за № 16 про запровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П.(а.с.36-37). Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 року № 84 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ІМЕКСБАНК» по 26.05.2015 року (а.с.38).

27.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» прийнято рішення за № 105 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П.(а.с.39-40).

13.05.2015 року Уповноваженою особою Фонду направлено повідомлення ОСОБА_3 про тимчасове призупинення виплат у зв'язку із попередніми висновками про те, що за участі позивача в банку були проведено операції, які можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, визначені підпунктом 7 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»(а.с.90). В подальшому позивач двічі 22.05.2015 року та 08.06.2015 року звертався до Уповноваженої особи Фонду з вимогами виплати коштів за вкладом(а.с.91-92), на які отримав відповідь від 17.07.2015 року про проведення досудового розслідування, порушеного СУ ГУ МВС України в Одеській області та СУ ГУ МВС України в м. Києві, на предмет встановлення в діях посадових осіб банку та можливо клієнтів банку ознак протиправності(а.с.93).

22.06.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через ПАТ «Альфа-Банк» позивачу здійснено часткову виплату вкладу у розмірі 383,89 грн(а.с.15).

У зв'язку з припиненням виплати коштів за вкладом за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування та відсутністю ОСОБА_3 у переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, та зобов'язання відповідача включити позивача до такого переліку.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»(тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 26 того ж Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 цього Закону.

Аналогічні приписи містяться у Розділі ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14(тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до Розділу ІІІ вказаного Положення Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10). Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Згідно із Розділом IV того ж Положення Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; невключення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику; наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; коректності реквізитів вкладника. Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Загальний Реєстр/Реєстр переказів» (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10). Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів. На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Строк виплати банком-агентом відшкодувань вкладникам становить тридцять робочих днів з дня отримання від Фонду коштів. По закінченні цього строку або у разі припинення (призупинення) виплат відшкодувань вкладникам (частині вкладників) відповідно до рішення суду або іншого уповноваженого органу державної влади банк-агент повертає до Фонду не отриману вкладниками суму та надає Фонду звіти про виплати відповідно до пунктів 8, 9, 10 розділу V цього Положення. Якщо сума, що отримана впродовж строку виплати за Загальним реєстром, складає менше 80 % від суми зобов'язань Фонду перед вкладниками цього банку та/або якщо судом або іншим уповноваженим органом державної влади було прийнято рішення про відновлення виплат відшкодувань вкладникам (частині вкладників) Фонд: на підставі рішення виконавчої дирекції формує Реєстр переказів вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Реєстр переказів), за формою Загального реєстру (додаток 11) з урахуванням сум, що отримані вкладниками, та направляє його банку-агенту для здійснення подальших виплат; за розпорядженням директора-розпорядника Фонду перераховує банку-агенту суму для подальших виплат відшкодування. Виплата сум відшкодування спадкоємцям здійснюється за результатами розгляду їх індивідуальних звернень. Виплата сум відшкодування особам, які унаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі/Реєстрі переказів відмінні від реквізитів їх документів, тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за Загальним реєстром/Реєстром переказів, здійснюється шляхом переказу відшкодувань за результатами розгляду індивідуальних звернень вкладників до Фонду. Для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 13 до цього Положення. До заяви додаються: копія паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу) - сторінки, що містять прізвище, ім'я, по батькові, інформацію про серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі, місце проживання або місце перебування; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копія сторінки паспорта, у якому органами державної податкової служби зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох календарних місяців. У разі звернення до Фонду довіреної особи - додатково до зазначених у пункті 9 цього розділу документів надається нотаріально засвідчена копія довіреності. Якщо в довіреності не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків вкладника фізичної особи - резидента, то довірена особа додатково подає копію документа, виданого органом державної податкової служби, що засвідчує реєстрацію вкладника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Якщо відшкодування сплачується батькам (усиновлювачам) або опікунам (піклувальникам), додатково до зазначених у пункті 9 цього розділу документів одного з батьків (усиновлювачів) або опікунів (піклувальників) надається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження дитини або нотаріально засвідчена копія документа, що підтверджує статус законного представника особи (рішення суду тощо). Для отримання відшкодування на правах спадщини спадкоємець додатково до зазначених у пункті 9 цього розділу подає до Фонду нотаріально засвідчену копію документа, що дає право на отримання відшкодування на правах спадщини. Копії документів мають бути чіткими. Фонд звіряє дані, зазначені у копіях документів, із даними, що вказані у Переліку. Перевірка здійснюється відповідно до розділу VI цього Положення. Після перевірки даних про особу, яка має право на отримання гарантованої суми відшкодування, такі дані включаються до Реєстру переказів. Фонд на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду здійснює передачу банку-агенту Реєстру переказів та перерахування за розпорядженням директора-розпорядника Фонду суми за Реєстром переказів. Заявнику направляється лист-повідомлення про здійснення переказу із зазначенням найменування банку-агента. Якщо відшкодування має бути виплачено спадкоємцю - юридичній особі, до Фонду надсилається письмова заява про виплату гарантованої суми відшкодування, засвідчена підписом керівника та відбитком печатки цієї юридичної особи. У заяві зазначаються прізвище, ім'я та по батькові особи, що була вкладником, а також платіжні реквізити для перерахування коштів.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду, та має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ст. 38 того ж Закону Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Щодо тверджень Уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільний кодекс України, з врахуванням змін, що внесені Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI до статей 203, 234, 228, розділяє недійсні правочини на оспорювані, ті що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, та неоспорювані - нікчемні, ті, що не потребують їх визнання недійсними у судовому порядку.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст. 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Будь-яких доказів того, що Уповноваженою особою Фонду приймалось рішення про визнання правочину, укладеного з позивачем, нікчемним, з відповідним обґрунтуванням та з визначенням конкретної підстави, передбаченої частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою Фонду не надано та не повідомлено позивача, як сторону за договором, у відповідності до ч. 2 ст. 37, ч. 4 ст. 38 того ж Закону про нікчемність договору, у разі наявності підстав для такого визнання.

Стосовно доводів Уповноваженої особи Фонду про зареєстровані кримінальні провадження за фактами вчинення службовими особами банку кримінальних правопорушень, то Уповноваженою особою Фонду не представлено належних доказів про те, що відносно позивача або конкретної операції, що розглядається в цій справі, провадиться досудове розслідування. Разом з тим, позивачем на підтвердження обґрунтування правомірності своїх вимог щодо права на відшкодування вкладу за рахунок Фонду надано суду квитанцію № 53191 про внесення ОСОБА_3 на рахунок банку 19.01.2015 року 150000,00 грн(а. с. 11).

Згідно із пунктом 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Твердження про те, що внаслідок «розбивки» вкладу іншого клієнта ОСОБА_5 виникло три вклади, у тому числі і вклад позивача в сумі 150000,00 грн, колегія суддів не бере до уваги, оскільки Уповноваженою особою Фонду не надано жодного доказу про рух коштів на даних рахунках, даних про те, що позивачем кошти фактично не вносились на рахунок за спірним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не спростовано наявність у позивача квитанції, яка є доказом внесення на рахунок банку грошових коштів у розмірі 150000,00 грн.

Щодо доводів Уповноваженої особи Фонду про те, що договір банківського вкладу позивачем було укладено 19.01.2015 року, тобто після прийняття рішення про визнання ПАТ «ІМЕКСБАНК» проблемним, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000 року Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими статтею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно до критеріїв, визначених в цій статті. Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Враховуючи вищенаведені норми права, не існує заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти. Крім того, як зазначено вище, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

Статтями 26, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено виключні підстави для не включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та обов'язок уповноваженої особи Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляти сторони за договорами про нікчемність цих договорів.

У розумінні КАС України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

З матеріалів справи слідує, що Уповноваженою особою Фонду не надано відповідного повідомлення ОСОБА_3 про нікчемність договору банківського вкладу - договору про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660046275, та наявності правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Уповноваженою особою Фонду у спірних правовідносинах не реалізовані повноваження, передбачені ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не вжито заходів, визначених ст. 26 цього ж Закону, як наслідок проявлено протиправну бездіяльність щодо не включення ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660046275.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовна вимога про зобов'язання Фонду на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду, включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду, є передчасною, оскільки заявлена на майбутнє, а захисту у судовому порядку підлягають лише порушені права.

Колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича(правонаступником якого є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Гаджиєв Сергій Олександрович) залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі № 819/2219/15 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.