Справа № 495/973/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

05 квітня 2019 року

Київ

справа №495/973/17

адміністративне провадження №К/9901/66296/18, К/9901/57297/18

К/9901/66296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 495/973/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

за касаційними скаргами Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В., Лук`янчук О.В. від 27 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст заявлених вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнути кошти.

Підставою для ухвалення вказаного рішення є оновлена довідка від 28 вересня 2016 року № 1134, яка встановила новий розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , тобто є підставою для збільшення та здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ОСОБА_1 (за виключенням отриманих виплат) в розмірі 496243,80 гривень. У свою чергу, вказана довідка від 28 вересня 2016 року № 1134 була видана військовою частиною А 3955 для Пенсійного фонду України у Білгород-Дністровському районі на підставі постанови Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року у справі № 2-а-608/11.

Однак, 05 жовтня 2017 року у справі № 2а-608/11/1505 Вищий адміністративний суд України, розглянувши касаційні скарги військової частини НОМЕР_1 та Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - військова прокуратура Південного регіону України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасував вищевказані рішення судів, та направив справу на новий розгляд.

Відтак, у жовтні 2017 року представник Міністерства оборони України звернувся в суд із заявою про перегляд вищевказаного рішення в адміністративній справі у зв`язку з нововиявленими обставинами. Представник Міністерства оборони України зазначає, що довідка від 28 вересня 2016 року № 1134 є недійсною. На підставі цього командир військової частини НОМЕР_1 наказом від 11 жовтня 2017 року № 112 скасував та визнав недійсною видану довідку № 1134 від 28 жовтня 2016 року. Отже, як вказує представник Міністерства оборони України, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), скасування рішень у справі № 2а-608/11/1505, що стало підставою для прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постанови у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року, є підставою для перегляду та скасування цієї постанови. У зв`язку із скасуванням постанови по справі № 2а-608/11/1505, законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про перерахунок та стягнення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності на підставі оновленої довідки військової частини НОМЕР_1 № 1134 від 28 вересня 2016 року про розмір грошового забезпечення, немає.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2018 року заяву Міністерства оборони України про перегляд постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі № 495/973/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів задоволено. Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі № 495/973/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що скасування ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 05 жовтня 2017 року постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, які були підставою для винесення постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року, є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 3 частини першої статті 361 КАС України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26 лютого 2018 року та прийнято по справі нову постанову, якою у задоволенні заяви Міністерства оборони України про перегляд постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі за № 495/973/17 за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви Міністерства оборони України про перегляд постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі за № 495/973/17, апеляційний суд виходив з того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 про скасування оновлених довідок від 28 вересня 2016 року № 1134 та від 05 грудня 2016 року № 1532.

Короткий зміст вимог касаційних скарг
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких просять скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року та залишити в силі рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2018 року у справі № 495/973/17.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
20 липня 2018 року та 22 листопада 2018 року до Верховного Суду надійшли касаційні скарги Міністерства оборони України, Одеського обласного військового комісаріату.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2018 року та від 22 листопада 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалами Верховного Суду від 08 серпня 2018 року та 05 лютого 2019 року відкрито касаційні провадження у справі № 495/973/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційні скарги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 було задоволено визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи, пов`язаної із захистом Батьківщини, на підставі оновленої довідки військової частини НОМЕР_1 № 1134 від 28 вересня 2016 року про розмір грошового забезпечення на день звільнення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до пункту 7 постанови Кабінету міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» повторно направити документи з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності другої групи та зміною розміру грошового забезпечення направлені до департаменту фінансів Міністерства оборони України на комісію Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби; Міністерство оборони України зобов`язано прийняти рішення відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року про перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи, пов`язану із захистом Батьківщини, на підставі оновленої довідки військової частини НОМЕР_1 від 28 вересня 2016 року № 1134 про розмір грошового забезпечення на день звільнення в розмірі 496243,8 гривен (чотириста дев`яносто шість тисяч двісті сорок три гривни вісімдесят копійок), за виключенням отриманих виплат.

Підставою для ухвалення вищевказаного рішення стала оновлена довідка від 28 вересня 2016 року № 1134, видана командиром військової частини НОМЕР_1 на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року (справа № 2а-608/11/1505).

05 жовтня 2017 року Вищий адміністративний суд України ухвалою скасував постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року (справа №2а-608/11/1505) та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

11 жовтня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 прийняв наказ № 112, яким скасував оновлені довідки № 1134 від 28 вересня 2016 року та № 1532 від 5 грудня 2016 року.

У зв`язку із прийняттям наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 112, представник Міністерства оборони України, посилаючись на недійсність довідки від 28 вересня 2016 року № 1134, подав заяву про перегляд постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року за нововиявленими обставинами.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційні скарги Міністерство оборони України та Одеський обласний військовий комісаріат обґрунтовують тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що скасування рішень у справі № 2а-608/11/1505, що стало підставою для прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постанови у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року, є нововиявленою обставиною та підставою для перегляду та скасування постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/973/17.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 не відповідає, а вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, предметом дослідження у вказаній справі є те, чи скасування рішень у справі № 2а-608/11/1505, що стали підставою для прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постанови у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року, є нововиявленою обставиною, а саме підставою для перегляду цього судового рішення.

Відповідно до частини другою статті 245 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14 та від 13 лютого 2018 року № 815/756/14.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03 квітня 2018 року у справі №477/1012/14-а.

Так, предметом дослідження у вказаній справі є те, чи скасування рішень у справі № 2а-608/11/1505, що стали підставою для прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постанови у справі № 495/973/17 від 20.03.2017 року є нововиявленою обставиною, а саме підставою для перегляду цього судового рішення.

Вищим адміністративним судом України 05 жовтня 2017 року постановлено ухвалу у справі № 2а-608/11/1505 за касаційними скаргами військової частини НОМЕР_1 і Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа військова прокуратура Південного регіону України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Цією ухвалою Вищий адміністративний суд України скасував постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 4 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, а справу направив до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

При цьому Вищий адміністративний суд України однією із підстав скасування рішень судів першої та апеляційної вказав те, що суди не встановили розмір грошового забезпечення позивача за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та його розмір за новими умовами оплати праці, і не перевірили, чи зменшився у такому випадку розмір грошового забезпечення позивача у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» № 268.

Натомість, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року встановлено наступні обставини:

- на підставі постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 надана оновлена довідка від 28 вересня 2016 року № 1134 про розмір його грошового забезпечення на день звільнення на суму 24548,94 гривень;

- зі змісту оновленої довідки вбачається включення до неї не грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення матеріально-побутових умов, а лише 1/12 таких виплат, тому посилання представника відповідача на аналогічні рішення Верховного суду України є неприпустимими, оскільки Верховний суд України в цих адміністративних справах переглядав зовсім інші складові грошового забезпечення.

- з таких підстав, роботодавець - військова частина НОМЕР_1 , на думку суду, правомірно керувалися методикою розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 та їх дії узгоджуються з доводами Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/43769/13 (812/3023/13-а).

З огляду на викладене, касаційний суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для прийняття, іншого судового рішення, що належить переглянути, апеляційному суду необхідно було виходити з преюдиційного характеру судових рішень, а також врахувати те, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням чи виходив із фактів, що встановлені таким рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, скасування ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 жовтня 2017 року у справі № 2а-608/11/1505 постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року є підставою для перегляду постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/973/17 від 20 березня 2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки рішення, яке стало підставою для прийняття вищевказаних судових рішень, скасоване.

На цій підставі колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття іншого судового рішення, що належить переглянути, є підставою для перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами, в той час як суд апеляційної інстанції на вказане увагу не звернув та безпідставно відмовив в задоволенні заяви Міністерства оборони України про перегляд постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі за № 495/973/17 за нововиявленими обставинами.

До повноважень Верховного Суду, при розгляді справи в касаційному порядку, не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2 № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Крім того, касаційний суд звертає увагу на те, що статтею 368 КАС України передбачено наступний порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами:

1. Заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

2. Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

3. Під час перегляду за нововиявленими або виключними обставинами сторони користуються правами, визначеними статтею 47 цього Кодексу.

4. За результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З цього приводу Верховний Суд звертає увагу на те, що задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд, першої інстанції зобов`язаний був повно і всебічно встановити обставини справи, дати оцінку доводам сторін щодо кожної із заявлених позовних вимог, з огляду на нововиявлені обставини, та прийняти законне і обґрунтоване рішення, а апеляційний суд, здійснюючи апеляційний перегляд справи, перевірити встановлені судом першої інстанції обставини.

Верховний Суд наголошує на тому, що позивач звернувся з позовною заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, при вирішенні даного спору необхідно, зокрема, встановити чи діяли відповідачі під час прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття вказаного рішення.

В той же час, всупереч вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не дав вищевказаної оцінки рішенню суду першої інстанції, в частині висновків відносно дій (бездіяльності) відповідачів, оскільки безпідставно вважав, що підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами немає.

Згідно з частинами першої, другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, перевіряючи рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, апеляційний суд зобов`язаний дати правову оцінку висновкам суду першої інстанції щодо кожної з позовних вимог позивача для того, щоб захист прав позивача (за наявності їх порушень) був ефективним.

Пункт 31 рішення Європейського суду з прав людини у справі Волошин проти України (№15853/08) та пункті 22 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бацаніна проти Росії (№3932/02) визначає, що принцип рівності сторін вимагає справедливого балансу між сторонами, і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України (№ 63566/00), пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі Петриченко проти України (№ 2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України (№42310/04), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім цього у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі Бендерський проти України (№ 22750/02) вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (…). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення касаційних скарг, скасування рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що справа повертається на новий розгляд до суду першої інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк
Судді: М.І. Гриців
Н.В. Коваленко