Справа № 760/3232/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1093/17
в справі № 760/3232/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Капші Іллі Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2017 позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП в м. Києві ДПП роти № 7 батальйону № 3 Капші Іллі Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 856295; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог посилається на те, що він 20.01.2017 року о 13 години 45 хвилин рухався по вулиці Верхній Вал, 10, в місті Києві на автомобілі GEELY MK CROSS, державний номерний знак НОМЕР_1. У вказаний час він був зупинений інспектором УПП в м. Києві ДПП роти № 7 батальйону № Капшою І.В.. Підставою для зупинки стало нібито те, що він порушив п. 2.9. ПДР, а саме під час руху використовував засіб зв'язку, шляхом тримання в руці та розмовляючи по мобільному телефону. Позивач звертає увагу на те, що він здійснював рух крайньою лівою смугою руху, а працівник поліції знаходився біля поліцейського автомобіля на узбіччі, між ним та працівником поліції рухались автомобілі по крайній правій смузі руху, однак не зважаючи на відстань та щільний рух, працівник поліції зміг побачити, що позивач розмовляє по мобільному телефону. На запитання позивача, чому відповідач вирішив, що він розмовляє по мобільному телефону, відповідач пояснив, що бачив телефон у нього в лівій руці, яка була зігнута в лікті та знаходилась біля голови позивача, на що останній пояснив, що підчас руху він може правою рукою тримати кермо,, а лівою рукою підпирати голову.

Крім того, після зупинки позивач запропонував інспектору поліції перевірити останні вхідні та вихідні дзвінки з його мобільного телефону, на що отримав відмову та пояснення, що тримання телефону в руці під час руху вже є правопорушенням. Також, позивач просив працівника поліції надати йому докази на підтвердження хоча б того, що він тримав мобільний телефон в руці, на що також отримав відмову, т.я. працівник поліції пояснив, що в цьому немає потреби, оскільки таке правопорушення не фіксується і працівнику поліції надано право на свій розсуд та переконання приймати рішення про винесення постанови.

Після цього, інспектором Капшою І.В. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 856295.

Позивач вважає, що такі дії є незаконними та такими, що суперечать діючому законодавству, оскільки, працівником поліції було винесено постанову без будь-яких доказів та свідків вчинення ним правопорушення, а тому вважає, що постанова була винесена на підставі надуманих власних переконань працівника поліції. Також, позивач стверджує, що телефон тримав у руках під час того, як намагався надати його для огляду працівнику поліції після зупинки.

Крім того, позивач зазначає, що інспектор поліції міг обмежитись усним зауваженням не складаючи незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в своїх поясненнях, усних поясненнях, під час допиту в судовому засіданні в якості свідка, та в письмових запереченнях на позов посилається на необґрунтованість та незаконність вимог позивача та просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2017 інспектором УПП в м. Києві ДПП роти № 7 батальйону № 3 Капшою І.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 856295, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн..

Відповідно до змісту вказаної постанови сутність адміністративного правопорушення допущеного ОСОБА_3 полягає у тому, що він 20.01.2017 року, о 13 години 45 хвилин, рухаїчись по вулиці Верхній Вал, 10, в місті Києві, на автомобілі GEELY MK CROSS, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив п. 2.9. ПДР, а саме під час руху використовував засіб зв'язку, шляхом тримання в руці та розмовляючи по мобільному телефону.

Суд вважає, що підстави для скасування постанови відповідача відсутні з огляду на наступне

Пункт 2.9 ПДР України передбачає, що водієві, окрім іншого, забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 122 КУпАП, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, відповідачем вірно кваліфіковані дії позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано стягнення в межах санкції статті.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем при винесенні відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, були порушені зокрема вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки не були з'ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи, не було надано доказів розмови по телефону, визнаються судом безпідставними з огляну на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що інспектор поліції зупинив автомобіль позивача, помітивши в його діях порушення правил дорожнього руху, а саме, що останній під час руху здійснював розмову по мобільному телефоні, тримаючи його в руці. Дані обставини інспектор поліції Капша І.В. підтвердив в судовому засіданні, будучи допитаний судом в якості свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а тому у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності.

В цей же час, позивачем не представлено суду доказів на спростування зазначених обставин, більш того, в обґрунтуванні свого позову, позивач посилається на те, що він може під час руху підпирати голову лівою рукою зігнутою в лікті, однак не зазначає, що саме це він робив під час керування автомобілем 20.01.2017, о 13:45, а не розмовляв по мобільному телефону.

Також, позивач посилаєтьсь і на те, що через щільний рух автомобілів та значну відстань між ним та працівником поліції, останній не міг побачити, що відповідач саме розмовляє по мобільному телефону, однак не зазначає, що він не розмовляв по мобільному телефону.

Більш того, позивач зазначає, що відповідач, відповідно до п. 11 ч. 3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, що фактично не заперечує вчинення позивачем адміністративного правопорушенн.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно дослідженні всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника та ступеню його вини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 71, 94, 158, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Капші Іллі Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя