Справа № 237/912/19
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 квітня 2019 р. Справа №237/912/19

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2019 року № Ф-2531-17, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2019 року № Ф-2531-17.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року справу № 237/912/19 за позовом ОСОБА_1 до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши подані матеріали, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 2 та 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Однак в порушення цих вимог позивачем в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер власної облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), адреси електронної пошти позивача та відповідача.

Разом із тим, дослідивши текст позовної заяви судом встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, у зв'язку з тим, що спірна вимога про сплату боргу від 08 січня 2019 року № Ф-2531-17 прийнята Головним управлінням ДФС у Донецькій області, однак позовні вимоги заявлені до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Крім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» було реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби за переліком, згідно з додатком. Відповідно до додатку державну податкову інспекцію у м. Дружківці Головного управління ДФС, державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС, Бахмутську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Волноваську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Добропільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Костянтинівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Покровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Мангуську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Мар'їнську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Слов'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Донецькій області.

Станом на час звернення позивача з даною позовною заявою - Мар'їнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, як юридична особа не ліквідована, проте не має повноважень виконувати будь-які інші функції, крім сервісних, у зв'язку з відповідними змінами до Податкового кодексу України.

Таким чином, правонаступником у сфері виконуваних функцій Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області є Головне управління ДФС у Донецькій області.

Отже, відповідачем в позовній заяві має бути зазначено Головне управління ДФС у Донецькій області.

При цьому суд звертає увагу позивача на приписи ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Також, суд звертає увагу позивача на приписи ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Однак, в прохальній частині позову позивачем викладено позовні вимоги не чітко та не зрозуміло, зокрема, вказано позовні вимоги, а саме: «рекомендувати керуючись принципом диспозитивності, уточнити свої вимоги, шляхом підтвердження розміру заборгованості за кожен період посиланням на діючі на той час норми Законодавства України»

У контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до підходу, висловленому Вищим адміністративним судом України, як судом першої інстанції, відносно дотримання вимог до позовної заяви, зокрема, в ухвалі від 02 січня 2015 року у справі № 800/590/14 (ЄДРСР № 42234576), під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Таким чином, позивачу необхідно викласти позовні вимоги з урахуванням норм статей 5 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України або виключити частину позовних вимог.

Відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються, зокрема, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення зазначеної вимоги позивачем не надано до суду відповідне письмове підтвердження.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В порушення зазначених норм закону позивачем не завірені належним чином копія кожного з наданого до суду документу та відсутні підтвердження позивача відповідності копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього власним підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява подана позивачем без дотримання вимог ч. 5 ст. 160, ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає залишенню без руху.

У зв'язку з чим, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання: 1) належним чином оформлену позовну заяву з зазначенням в ній: ЄДРПОУ відповідача, РНОКПП позивача, адреси електронної пошти позивача та відповідача, чітко сформулювати та систематизувати позовні вимоги в прохальній частині позовної заяви, 2) зазначення належного відповідача за даним адміністративним позовом, 3) власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, 4) завірені належним чином копії кожного з наданого до суду документу із підтвердженням позивача відповідності копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього власним підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також слід роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде повернута позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 133, 161, 169, 248, 256, 293, 294, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2019 року № Ф-2531-17 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: 1) належним чином оформлену позовну заяву з зазначенням в ній: ЄДРПОУ відповідача, РНОКПП позивача, адреси електронної пошти позивача та відповідача, чітко сформулювати та систематизувати позовні вимоги в прохальній частині позовної заяви, 2) зазначення належного відповідача за даним адміністративним позовом, 3) власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, 4) завірені належним чином копії кожного з наданого до суду документу із підтвердженням позивача відповідності копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього власним підписом із зазначенням дати такого засвідчення, роз'яснивши при цьому позивачеві, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Голубова Л.Б.