Справа № 808/1971/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1971/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 р. в адміністративній справі №808/1971/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" від 15.05.2018 №171/ос-18 про звільнення підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, начальника відділу режиму і охорони Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14";

- поновити підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаді начальника відділу режиму і охорони Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14";

- стягнути з Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань №14" на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- постанову в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року адміністративний позовом задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» від 15.05.2018 року № 171/ос-18 «Про особовий склад» про звільнення підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, начальника відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)». Поновлено підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, на посаді начальника відділу режиму і охорони Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» з 16 травня 2018 року. Стягнуто з Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 43202,53 грн. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили, що відповідно до приписів ст. 312 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, відповідно до наказу від 03.06.1999 року № 117 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та перед звільненням проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Станом на 15 травня 2018 року (дата видання оскаржуваного наказу відповідача), позивач працював на посаді начальника відділу режиму і охорони державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)» та йому було присвоєне спеціальне звання підполковника внутрішньої служби.

Загальна вислуга років в календарному обчисленні складає 18 років 11 місяців 13 днів.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.10.2017 року №4145/к з 25.10.2017 на позивача було покладено виконання обов'язків начальника Державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" (а.с. 32).

На підставі доповідної записки в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України та органів юстиції Кузнеця М.М. Від 11.01.2018 року №13/29.0/48-18 видано наказ Міністерства юстиції України від 11.01.2018 року №54/7 про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності (а.с. 31).

На підставі вищезазначеного наказу Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видано наказ від 12.01.2018 року №15-аг про проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового та начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" під час службової діяльності чинного законодавства (а.с.39).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 року №356/5 "Про Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України" відповідно до плану-завдання представниками Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було здійсненої перевірку окремих напрямків оперативно службової діяльності державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)", в ході якої встановлено численні порушення з боку деяких працівників установи.

За результатами службового розслідування складено Висновок від 01.02.2018 року службового розслідування за фактом неналежного виконання особами рядового і начальницького складу державної установи "Кропивницька установа виконання покарань № 14" вимог чинного законодавства (а.с.40-53).

Так, у Висновку службового розслідування, затвердженого в.о. Державного секретаря, директором Департаменту персоналу Міністерства юстиції України від 05.02.2018 року, зазначено, що ряд працівників державної установи "Кропивницька установа виконання покарань (№14)" заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, встановлено грубі порушення службової дисципліни, порушення Присяги працівника ДКВС України та неналежне ставлення до виконання посадових інструкцій з боку ОСОБА_1, який на той час перебував на посаді начальника відділу режиму і охорони державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», йому було присвоєне спеціальне звання підполковника внутрішньої служби, та на якого було покладено виконання обов'язків начальника УВП № 14.

Також Висновком службового розслідування від 01.02.2018 року зафіксовано випадок грубого порушення службової дисципліни, зокрема, 30.12.2017 перебуваючи на добовому наряді як відповідальний від керівництва Карпенко В.В., о 18 год. 17 хв. вийшов з охороняємої території установи через КПП по пропуску людей та зустрівся з невідомою особою. Через деякий час Карпенко В.В. разом з особою чоловічої статті зайшли на КПП по пропуску людей та після деякого часу перебування на території охороняємої зони о 20 год. 25 хв. вийшли разом за межі установи, після чого особа чоловічої статті сіла в авто та поїхала. ОСОБА_1 надав усний дозвіл черговому помічнику начальника установи старшому лейтенанту внутрішньої служби Куропятнику Д.Ю. на прохід до режимної охороняємої території особи разом з старшим лейтенантом внутрішньої служби Карпенком В.В. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці станом на 16-00 годину 06.01.2018 року, мотивуючи це відрядженням до м. Київ та фактів того, ОСОБА_1 на особистий контроль не взяті основні напрямки оперативно-службової діяльності, не налагоджено належний нагляд та дотримання режимних вимог ув'язненими установи, що призвело до незабезпечення надійної ізоляції осіб, які утримуються в установі.

На підставі Висновку проведеного службового розслідування видано наказ КУВП-14 від 23.02.2018 №56/ОС-18 "Про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності" в якому, згідно пункту 1, зазначено, що ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України, проте враховуючи, що він перебуває на лікарняному, вирішити дане питання після виходу на службу (а.с. 35-36).

При цьому в період з 15 січня по 15 травня 2018 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

15.05.2018 року, в день виходу на роботу після лікарняного, наказом КУВП-14 від 15.05.2018 № 171/ос-18 "Про притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів ДКВС України за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с. 14), про що зроблено запис у трудовій книжці позивача 15.05.2018 року (а.с. 16).

З Акту відмови від ознайомлення з документом від 15.05.2018 року вбачається, що позивач відмовився від ознайомлення під підпис із Висновком службового розслідування та наказом від 15.05.2018 року про звільнення його з органів Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с. 54).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем в порушення Кодексу законів про працю України було звільнено позивача в період його тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, складів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Приписами ч. 1 ст. 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Нормами ст. 23 Кримінально-виконавчого кодексу України за діяльністю органів і установ виконання покарань здійснюється відомчий контроль вищестоящими органами правління і посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до п. 2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Державній виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 356/5 від 12.03.2015 (далі - Порядок № 356/5), службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника.

Згідно п. 2 розділу II вказаного Порядку підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу з оскаржуваного наказу від 15.05.2018 № 171/ос-18 вбачається, що позивача звільнено із служби в державній установі "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)" за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про національну поліцію".

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затверджений Законом від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), норми якого застосовуються до поліцейських до набрання чинності Дисциплінарним статутом Національної поліції України, визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 15 статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції.

Доведення факту вчинення такого дисциплінарного проступку покладається на орган, яким здійснюється службове розслідування. Разом з тим, у матеріалах службового розслідування не міститься доказів які б беззаперечно доводили обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби, а саме сприяння незабезпечення надійної ізоляції осіб, які утримуються в установі. Крім того, висновок службового розслідування містить посилання на допущення з боку позивача неодноразових порушень, виявлених в ході попередніх перевірок, проте жодного доказу на підтвердження таких відомостей суду не надано. На вимогу суду надати матеріали службового розслідування відповідачем було надано лише пояснення Куроп'ятника Д.Ю., які самі по собі не доводять факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачем ч.3 ст. 40 КЗпП України.

Так, згідно із частиною третьою статті 40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії довідки про тимчасову непрацездатність № 196 від 15.05.2018 року (а.с. 17), позивач у період з 15.05.2018 по 17.05.2018 перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальному закладі Поліклінічного відділення №1 м. Кропивницький.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем винесено оскаржуваний наказ № 196 від 15.05.2018 року в період непрацездатності ОСОБА_1, що суперечить приписам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апелянта стосовно того, що позивач прибув до кадрового підрозділу державної установи "Кропивницька установа виконання покарання (№ 14)", де надав всі лікарняні листи у періоді з 15.01.2018 по 14.05.2018, про наявність листка непрацездатності від 15.05.2018 позивач своє керівництво рапортом не повідомляв, реєстрацію довідки про амбулаторне лікування не проводив, колегія суддів розцінює критично, з огляду на те, що наведені обставини фактично не спростовують перебування позивача на амбулаторному лікуванні та неможливості, у зв'язку з цим, виконання службових обов'язків.

Доводи апелянта стосовно тяжкості дисциплінарного проступку, який інкрименують ОСОБА_1, а саме те, що позивач надав усний дозвіл черговому помічнику начальника установи старшому лейтенанту внутрішньої служби Куропятнику Д.Ю. на прохід до режимної охоронюваної території особи разом з старшим лейтенантом внутрішньої служби Карпенком В.В. колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів зазначеного дисциплінарного проступку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Окремо колегія суддів звертає увагу на надані відповідачем додаткові докази, згідно яких вбачається, що рішення суду першої інстанції у даній справі виконане в частині поновлення позивача на займаній посаді згідно наказу від 29.10.2018 року № 37/ос-18 та наказом ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" від 30.10.2018 року № 38/ос-18 позивача звільнено зі служби за п.7 ч.1 ст. 77 Зокону України "Про національні поліцію" (за власним бажанням).

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор"- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2018 р. в адміністративній справі №808/1971/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко