Справа № 160/9464/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року Справа № 160/9464/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
13 грудня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що документальною плановою виїзною перевіркою були встановлені порушення:
п. 177.10 ПК України в частині ненадання до перевірки книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2014 по 31.10.2015р.;
п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині неналежного обліку доходів та витрат за 2014, 2015 та 2016 роки;
п. 44.3, п. 44.6, п. 85.2 ст. 85 ПК України, у результаті ненадання до перевірки документів в повному обсязі;
п. 57.1 ст. 57 ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік;
п.51.1 ст.51, п.п. б) п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині не відображення відомостей щодо суми доходів, виплачених фізичним особам-підприємцям за IV кв. 2014 р., І-IV кв. 2015р., І-ІІ кв. 2016р. та неповного відображення відомостей за IV кв. 2016р.;
п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України, в частині не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати у сумі 1727,22 грн., в т.ч.:
січень 2014р. -170,12 грн.;
лютий 2014р. -170,12 грн.;
березень 2014р. -170,12 грн.;
квітень 2014р. -171,09 грн.;
травень 2014р. -171,09 грн.;
червень 2014р. -171,09 грн.;
липень 2014 р. -175,9 грн.;
серпень 2014р.-175,9 грн.;
вересень 2014р.-175,9 грн.;
жовтень 2014 р.-58,63 грн.;
листопад 2014 р .- 58,63 грн.;
грудень 2014 р. - 58,63 грн.;
п. 164.1 ст. 164 і п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України в частині не нарахування, не утримання та не сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб за листопад 2015 року в розмірі 6450,0 грн.;
п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України в частині неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад 2014 р. та грудень 2014 р.;
п. 187.1 ст. 187, п. 198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 42 909,0 грн., в т. ч.:
лютий 2014 р. -1673,0 грн.;
червень 2014 р. - 2557,0 грн.;
листопад 2014 р. - 3246,0 грн.;
березень 2014 р. - 3847,0 грн.;
жовтень 2015 р. - 9600,0 грн.;
березень 2016 р. - 3885,0 грн.;
квітень 2016 р. -1657,0 грн.;
травень 2016 р. -1430,0 грн.;
листопад 2016 р. - 283,0 грн.;
грудень 2016 р. - 630,0 грн.;
ч. 4 п. 2 ст. 6 Закону ЄСВ в частині несвоєчасного подання звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за березень 2014 р., листопад 2014 р., неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за грудень 2014 р.;
ч.1 п. 2 ст. 6, ч. 4 п. 2 ст. 6 Закону ЄСВ, що призвело до заниження єдиного соціального внеску за грудень 2014 р. у сумі 514,84 грн.;
п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України в частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору за листопад 2015 р. у сумі 645,0 грн.;
п.п. 1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України в частині не нарахування та не сплати суми військового збору до бюджету у розмірі 1104,0 грн., у т.ч.:
- 2015 рік - 230,36 грн.;
- 2016 рік - 873,64 грн.
На підставі зазначених висновків відповідачем були прийняті оскаржувані рішення, з якими позивач не погоджується та зазначає про те, що висновки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про несвоєчасність, недостовірність, неповноту нарахування та сплати передбачених ПК України податків та зборів спростовується податковими деклараціями (розрахунками), фінансовою, статистичною та іншою звітністю позивача, його первинними документами, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.
Придбана печатна техніка та обладнання використовуються в господарській діяльності позивача під час виробництва паперових канцелярських виробів.
До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати згідно встановленого законом переліку.
Факт отримання або неотримання грошових коштів від продажу певного товару не може слугувати підставою для включення його вартості до витрат.
Крім того в обґрунтування позову зазначено, що для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, чинним законодавством України не передбачено обов'язкове ведення бухгалтерського обліку складу витрат операційної діяльності та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.
Також законодавством України не передбачено обмеження щодо суми, яку фізична особа-підприємець має право віднести на витрати, пов'язані із здійсненням господарської діяльності.
Також позивач зазначив, що висновки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про порушення вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб, єдиного внеску, військового збору, не відповідають дійсності, є суперечливими між собою і не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються первинними та іншими документами, наданими в розпорядження контролюючого органу під час проведення контрольного заходу.
Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
06 лютого 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з наступним.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань повноти та своєчасності сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складений акт від 18.08.2017 №9382/04-36-13-05/НОМЕР_1.
Перевіркою встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 66 195,64 грн., внаслідок чого занижені податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11 676,65 гривень.
Крім того, відповідачем порушено вимоги п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору в сумі 1104 гривень.
Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 на порушення вимог п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 1,60 грн. (з затримкою 243 календарних днів).
В порушення вимог п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_2 неподані податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року та грудень 2014 року.
Крім того, в порушення вимог п.51.1 ст.51, п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не відображення відомостей щодо суми доходів, виплачених фізичним особам-підприємцям за IV кв. 2014 р., І-ІV кв. 2015 р., І-ІІ кв. 2016 р. та неповного відображення відомостей за IV кв. 2016 року.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Податкова адреса позивача: АДРЕСА_1.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області в період з 28.07.2017 р. по 11.08.2017 р. була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань повноти та своєчасності сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складений акт від 18.08.2017 р. №9382/04-36-13-05/НОМЕР_1.
У періоді, що перевірявся, позивач здійснювала такі види діяльності: виробництво паперових канцелярських виробів, виробництво інших виробів з паперу та картону, виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг, неспеціалізована оптова торгівля.
В ході перевірки встановлено, що позивачем до перевірки не надана книга обліку доходів і витрат, у зв'язку з її втратою (лист позивача № 5/07 від 31.07.2017).
Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу на підставі банківських виписок та первинних документів встановлено, що позивачем завищено загальний оподатковуваний дохід на загальну суму 105949,3 гривень.
Також, перевіркою правильності визначення документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_2, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки встановлені розбіжності в сумі 172 144,94 грн., у тому числі за 2014 рік - 57 203,12 грн., за 2015 рік - 35 382,36 грн., за 2016 рік - 79 559,46 гривень.
Враховуючи вищезазначене, перевіркою встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 66 195,64 грн., внаслідок чого занижені податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11 676,65 гривень.
Крім того, позивачем також порушено вимоги п.16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору в сумі 1104 гривень.
Також перевіркою встановлено, що позивач в порушення вимог п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України несвоєчасно сплатив узгоджене податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 1,60 грн. (з затримкою 243 календарних днів).
Крім того, на порушення вимог п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_2 неподані податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року та грудень 2014 року.
Також перевіркою встановлено, що позивач використовувала працю найманих працівників. При цьому, відомості про нарахування заробітної плати за 2014 - 2015 роки до перевірки не надано, та згідно даних інтегрованої картки платника податку, податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати не перераховувався. Також, при виплаті доходу на користь ОСОБА_4 за придбаний товар, за відсутності документів щодо підтвердження статусу фізичної особи-підприємця, не виконано функцію податкового агента. Таким чином, зазначені порушення призвели до збільшення суми грошового зобов'язання по ПДФО у розмірі 6801,79 грн. та військовому збору у розмірі 645 гривень.
В порушення вимог п.51.1 ст.51, п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не відображення відомостей щодо суми доходів, виплачених фізичним особам-підприємцям за IV кв. 2014р., І-ІV кв. 2015р., І-ІІ кв. 2016 р. та неповного відображення відомостей за IV кв. 2016 року.
Перевіркою встановлено, що звіти про суми нарахованого єдиного внеску за березень 2014 року, листопад 2014 року позивач до ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська подані несвоєчасно.
Звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за грудень 2014 року позивачем до ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська не поданий.
За результатами перевірки встановлено порушення п. 2 ч. 1 ст. 6, п. 2 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело до заниження позивачем єдиного соціального внеску на загальну суму 514,84 грн.
За результатами перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з урахуванням вимог ст.102 Податкового кодексу України, сформовані та вручені позивачу податкові повідомлення-рішення від 08.09.2017 року:
рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 08.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 257,42грн.;

рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 08.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2347,19 грн.;

рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 08.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в сумі 110,00 грн.;

рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 08.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у сумі 170,00 грн.;

рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 08.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у сумі 170,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 24.01.2018 року у розмірі 16214,38 грн.

Вирішуючи правомірність оскаржуваних рішень суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (далі ПК України) платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання-з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.6 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності встановлений статтею 177 ПК України.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 розділу IV ПК України (у редакції, що діяла до 31.12.2014) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України (в редакції, що діяла до 31.12.2014) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Пунктом 138.1.1 ст.138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно пункту 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

З 01.01.2015 внесені зміни до п. 177.4 ст.177 ПК України відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно п. 177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Міністерством доходів і зборів України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 р. за №1686/24218 наказ Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Відповідно до п. 5 Порядку записи у книги обліку доходів і витрат виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Підпунктом 2 п. 6 Порядку визначено, що у графі 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності» книги обліку доходів і витрат відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

У графі 6 «Сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» книги обліку доходів і витрат відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня (підпункт 6 пункту 6 Порядку). У графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно зі п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотків об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до п.п. 16-1.1.1 п. 16-1 ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 ПК України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 16-1. 1.5 п. 16-1 ПК України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені статтею 171 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація це розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 ст.49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 120.1 ст.120 ПК України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 199.1 ст.199 ПК України (у редакції, що діяла до 01.07.2015) у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Відповідно до пункту 199.1 статті 199 ПК України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Згідно з п. 189.1 ст.189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Підпунктом «г» п. 198.5 ст.198 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.п.54.3.2 п.54.3 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Відповідно до п. 171.2 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно з п. 127.1 ст.127 ПК України не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно з п. 176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Згідно з пунктом 110.1 статті 110 ПК України, платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі - Порядок), затверджений наказом Міндоходів України від 21.01.2014 №49 зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.02.2014 р. №228/25005, який діяв до 01.04.2015; затверджений Міністерством фінансів України від 13.01.2015 р. №4 і зареєстрований в Мін'юсті України 30.01.2015 р. за №111/26556.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку встановлено, що дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Пунктом 3.2 Порядку передбачено, що у графі 3а «Сума нарахованого доходу» відображається (за звітний квартал) доход, який нараховано фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі 3а є обов'язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні.

Згідно з п.119.2 ст.119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи обставини справи та вимоги законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, суд вважає, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем в межах наданих повноважень та у зв'язку із виявленими в ході проведення перевірки порушеннями законодавства з боку позивача, які знайшли своє відображення у акті перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18 серпня 2017 року.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

25 березня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник