Справа № 807/581/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№857/1379/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №807/581/18, головуючий суддя Рейті С.І., повний текст рішення складений 19..12.2018 р. за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі відповідач, Управління Держпраці у Закарпатській області) про визнання неправомірними дій посадових осіб управління Держпраці у Закарпатській області щодо проведення інспекційного відвідування та накладення штрафу та скасування постанови про накладення штрафу № ЗК81/218/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-30 від 24.04.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням Держпраці у Закарпатській області проведено інспекційне відвідування позивача та зафіксовано, що останнім, начебто допущено до роботи без укладення трудових договорів двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що є порушенням ст. 24 Кодексу законів про працю України. Враховуючи, що вищевказані дві працівниці прийняті на роботу в кінці березня 2018 року у відповідності до трудового законодавства, з ними є укладені трудові договори, є відповідні накази про прийняття на роботу та про цих працівників повідомлено органи ДФС, то відповідно встановлені інспекторами порушення не відповідають дійсності, а відтак, і прийнята на їх підставі постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судове рішення прийнято за неповного з'ясування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Для обґрунтування даного твердження наводить наступні доводи. Всі документи інспекційного відвідування оформлялись і вручались інспекторами праці ФОП ОСОБА_2 10.04.2018р. і тоді ж відбирались від нього пояснення, до 10.04.2018 р. спілкування між інспектором праці та ФОП ОСОБА_2 здійснювалось лише по телефону. Ні наказу про проведення інспекційного відвідування, ні направлення на перевірку інспекторами праці надано не було, з ними позивач мав можливість ознайомитись лише після отримання відзиву на позов відповідача по даній справі.

Крім цього, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 проведено за заявою ОСОБА_5, яка ніколи у нього не працювала і жодних трудових відносин з нею не оформлялось. Із змісту заяви ОСОБА_5 випливає, що вона ніби-то просить перевірити щодо неофіційно влаштованих громадян ФОП ОСОБА_2, який має найманих працівників. Вважає, що підстав для проведення перевірки, визначених п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017р., у відповідача не було. Окрім того, відповідно до відповіді т.в.п. Кошелівського сільського голови ОСОБА_5, АДРЕСА_1, не проживає та не зареєстрована, місце проживання її невідомо. Згідно акту депутатів Кошелівської сільської ради гр. ОСОБА_5 у 1996 році після одруження змінила прізвище на ОСОБА_5 і з кінця лютого 2018р. виїхала за межі України та не поверталась додому. Враховуючи наведене вона не могла писати дане звернення, оскільки її не було на той час на території України та її прізвище не ОСОБА_5, відповідно дана заява відноситься до категорії анонімних. До того ж у зверненні, на підставі якого проведено інспекційне відвідування, не вказано по батькові ОСОБА_5. Проте, вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та проігнорував їх.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Згідно ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не підлягають розгляду анонімні звернення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що постанова про накладення штрафу №ЗК81/218/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-30 від 24.04.2018 року винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання телефонограмою 06.03.2019 р., яку прийняла завідувач юридичного сектору ОСОБА_7 Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу Управління Держпраці у Закарпатській області від 14.03.2018 року № 40 Про проведення інспекційних відвідувань, в тому числі, ФОП ОСОБА_2, на підставі заяви громадянина ОСОБА_5, щодо порушень при оформленні трудових відносин та направлення на проведення інспекційного відвідування від 16.03.2018 року № 136, в період з 05.04.2018 року по 06.04.2018 року було проведено інспекційне відвідування позивача.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт №ЗК 81/218/АВ, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_2 ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: під час інспекційного відвідування 05.04.2018 року встановлено, що за адресою здійснення підприємницької діяльності, ФОП ОСОБА_2, залучав до роботи в якості продавців громадянку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (доньку) та гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Від надання пояснень по даному факту, як вищевказані особи так і ФОП ОСОБА_2 відмовились, а останній усно вказав, що оплату продавцям проводить на руки від кількості відпрацьованих днів, оплата за день становить 250 грн., та не оформлює працівників, тому що, велике податкове навантаження відрахування за кожного працівника. Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як продавців були зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки на яких чітко видно, що вони здійснюють продаж продуктів та інших товарів. Вищевказані дії фіксації передбачені «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» затвердженого постановою КМУ від 26.04.2007 року № 295. На підставі даних фото працівників, на клопотання про надання інформації по ідентифікації осіб, Кошелівською сільською радою було надано довідку вих.02/07 № 63 від 05.04.2018 року про прізвища, ім'я та по батькові, місця проживання та рік народження осіб, які були на фото та працювали під час відвідування. Також згідно інформації Хустського ОУПФ від 06.04.2018 року № 2350/21-07-01 встановлено що відсутня інформація про надходження відомостей до реєстру зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового соціального страхування страхувальника ФОП ОСОБА_2 за період з січня по лютий 2018 року щодо найманих працівників, а саме по: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що позивач 05.04.2018 року допустив до роботи на посаду продавців гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не уклавши з ними трудовий договір та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаних працівників, а відтак ФОП ОСОБА_2 порушив ч.3 ст. 24 КЗпП України.

В подальшому, 10.04.2018 року інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області складено припис № ЗК 81/218/АВ/П, яким ФОП ОСОБА_2 зобов'язано усунути встановлені інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю та про виконання цього припису у визначені в ньому строки надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об'єкта відвідування до 02.05.2018 року.

Постановою від 24.04.2018 року на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 223380,00 грн.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що відповідачем доведено факт порушення позивачем законодавства про працю, в частині допущення до роботи працівників без укладення трудових договорів.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними та таким. що суперечать обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, згідно з яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку №295. Так, згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №2955 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктом 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до частини 4 статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. Згідно з пунктами 6, 7, 8 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем у ході інспекційного відвідування позивача було встановлено допущення до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу, тобто відповідач вважає, що позивач фактично допустив осіб до роботи, не оформивши з ними трудовий договір, чим порушив вимоги статей 21, 24 КЗпП України.

Проте з такими доводами відповідача суд не погоджується з огляду на наступне. Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку №295. Відповідач зазначає, що підставою проведення інспекційного відвідування була заява ОСОБА_5.

Відповідно до підпункту 1 п. 5 вказаного Порядку №295 інспекційне відвідування проводитися за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Як слідує із звернення ОСОБА_5, вона «просить перевірити щодо неофіційно влаштованих громадян ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, який займається підприємницькою діяльність і має найманих працівників ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2», тобто звернення вказаної особи не стосується порушення законодавства про працю щодо неї, як заявника.

В ході розгляду справи позивачем представлено довідку від 08.09.2018 р. №02-07/153 Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про те, що громадянка ОСОБА_5, АДРЕСА_1 не проживає та не зареєстрована. Місце проживання її невідомо. Довідка підписана Т.в.п. сільського голови М.Ю. Лемак.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Звернення ОСОБА_5 таким вимогам не відповідає, оскільки не вказано по батькові заявника, повну назву вулиці, за якою проживає особа (АДРЕСА_1).

Разом з тим з Направлення на проведення інспекційного відвідування не вбачається на підставі якого саме пункту вказаного вище Порядку провадилось інспекційне відвідування.

У Акті інспекційного відвідування від 05.04.2018 р. №ЗК 81/218/АВ зазначено посилання на пункти 19, 31 Порядку № 295, проте вказані пункти стосуються складання акту, припису та аналізу стану дотримання законодавства про працю та надавання рекомендацій щодо його застосування.

Крім цього, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстав для проведення перевірки, визначених п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017р., у відповідача не було.

Також апеляційний суд зазначає про те, що з матеріалів справи, зокрема направлення на інспекційне відвідування слідує, що тривалість інспекційного відвідування з 05.04.2018р. по 06.04.2018р., проте Акт інспекційного відвідування складено 05.04.2018 р., тобто до його завершення.

Щодо виявленого порушення. Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 24.04.2018 року №ЗК81/218/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-30 ФОП ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, тобто за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідач та суд посилаються на лист Хустського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області від 06.04.2018 року № 2350/21-07-01 відповідно до якого, встановлено, що у фонді відсутня інформація у реєстрі зареєстрованих осіб за період з січня по лютий 2018 року по страхувальнику ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) Хустський район с. Кошельово, щодо найманих працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_14

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що Хустське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області повідомило про відсутність інформації по страхувальнику ФОП ОСОБА_2 щодо найманих працівників за січень - лютий 2018 р., а позивач стверджував та надавав пояснення про те, що вказані вище особи ним працевлаштовані у березні 2018 р.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання робо ти.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 24 КЗпП України тру довий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання якої є обов'язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, позивачем на підтвердження обставин працевлаштування найманих працівників надано суду: копії строкових трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зокрема із ОСОБА_4 від 26.03.2018 р., ОСОБА_3 від 26.03.2018 р., ОСОБА_8 від 01.10.2015р., копії заяв та наказів про прийняття на роботу, розрахунково - платіжну відомість за березень 2018р., квитанції про сплату ЄСВ за найманих працівників на березень 2018 р., розрахунково - платіжну відомість за квітень 2018 р., квитанції про сплату ЄСВ за найманих працівників на квітень 2018 р., Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3 з ПФУ № 339 від 22.05.2018 р., Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_4 з ПФУ № 363 від 29.05.2018 р., Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_8 з ПФУ № 337 від 22.05.2018 р., довідку ГУ ДФС у Закарпатській області від 20.11.2018 р. №5386к/07-16-56-07-10 про те, що ФОП ОСОБА_2 за березень - квітень 2018 сплачено єдиний соціальний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати із зазначенням періодів та сум.

Таким чином, наведені відповідачем доводи на підтвердження правомірності прийнятого рішення про накладення штрафу, спростовуються представленими позивачем доказами. Також ФОП ОСОБА_2 про працевлаштування вказаних вище осіб зазначав і у поясненні до Акту та Протоколу, пояснюючи тим, що трудові договори знаходяться у нього за фактичною адресою проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем не представлено суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність встановленого відповідачем порушення ФОП ОСОБА_2, а саме допущення до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправними, прийняте відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог законів України.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що спірна постанова №ЗК81/8/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-30 від 24.04.2018р. про накладення штрафу прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позов про визнання її протиправною та скасування слід задовольнити.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання неправовірними дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування та накладення штрафу, то апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки такі окремому розгляду не підлягають, наслідком оцінки таких дій є скасування постанови про накладення штрафу у даній справі.

Відповідно до ст. 139 КАС України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1804 грн. 80 коп. сплачені ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №807/581/18 - скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ЗК81/8/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-30 від 24.04.2018 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1804 (одна тисяча вісімсот) грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 04.04.2019р.