Справа № 2040/7807/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

27 березня 2019 р.Справа № 2040/7807/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Присяжнюк О.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

19.09.2018 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (подалі - ФО-П ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування рішення № 58/20-40-13-07/НОМЕР_1 від 30.03.2018 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку, зобов'язати ГУ ДФС у Харківській області поновити реєстрацію його як платника єдиного податку другої групи з дати анулювання реєстрації, а саме з 01.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки єдиний податок сплачений ним своєчасно і в повному обсязі.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов контролюючий орган, посилаючись на висновки Акту про результати документальної (камеральної) перевірки платника єдиного податку з питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування від 30.03.2018 року № 354/20401307/НОМЕР_1 за період з 01.10.2017 року по 30.03.2018 року, зазначає про наявність у ФО-П ОСОБА_1 податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів: IV кварталу 2017 року і I кварталу 2018 року зі сплати єдиного податку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що спірне рішення контролюючим органом було прийняте при помилковості висновків Акту перевірки про наявність у відповідача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, ГУ ДФС у Харківській області просить скасувати судове рішення і прийняти нове про відмову в задоволені вимог ФО-П ОСОБА_1

Аргументи, наведені скаржником в обґрунтування вимог апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним у відзиві на адміністративний позов ФО-П ОСОБА_1

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення вимог ФО-П ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України (подалі - ПК України) реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Державна фіскальна служба України здійснює ведення реєстру платників єдиного податку, у якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками такого податку (п. 299.2 ст. 299 ПК України).

Ознайомитися з реєстром та дізнатися інформацію можна на офіційному сайту Державної фіскальної служби України - «Електронний кабінет платника». З 01.01.2015 року фіскальні органи не видають платникам свідоцтво платника єдиного податку, наразі реєстрації таких платників здійснюються шляхом ведення реєстру платників єдиного податку.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (запис 2 167634 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений 01.10.2014 року), перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у Харківській області.

Із витягу з Реєстру платників єдиного податку від 11.09.2015 року вбачається, що позивач з 01.11.2014 року перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку 2 групи за ставкою 20% від доходу.

30.03.2018 року контролюючим органом прийняте рішення про анулювання з 01.04.2018 року реєстрації та виключення ФО-П ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку, у зв'язку з наявністю податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів IV кварталу 2017 року і I кварталу 2018 року зі сплати єдиного податку у загальному розмірі 2.512, 10 грн.

Відповідно до п. 295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більше як до кінця поточного звітного року.

Згідно з п. 299.10. ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадку передбаченому пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу тобто, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Згідно з абз. 8 п.п. 298.2.3. п. 298.2. ст. 298 ПК України платник єдиного податку зобов'язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Положеннями п. 299.11. ст. 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості вимог ФО-П ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності свого рішення, так як не довів факт наявності у позивача податкового боргу зі сплати єдиного внеску протягом двох послідовних кварталів IV кварталу 2017 року і I кварталу 2018 року зі сплати єдиного податку у загальному розмірі 2.512, 10 грн.

Судом установлено, що за підсумками 2017 року позивачем було задекларовано дохід, отриманий від провадження підприємницької діяльності у розмірі 1315409,78 грн. та щомісячні авансові внески по єдиному податку на загальну суму 4800 грн., у тому числі, 1 квартал - 1920 грн., 2 квартал - 960 грн., 3 квартал 960 грн., 4 квартал - 960 грн. (а.с. 22).

На виконання вимог п. 295.1 ст. 295 ПК України, позивач здійснив оплату авансових внесків по єдиному податку, а саме, за 2017 рік: за січень у сумі 640 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 13.01.2017 року, за лютий у сумі 640 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 10.02.2017 року, за березень у сумі 640,0 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 09.03.2017 року та № 3 від 20.03.2017 року. А також: за квітень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 8 від 18.04.2017 року; за травень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 12 від 11.05.2017 року; за червень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 20 від 16.06.2017 року; за липень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 29 від 18.07.2017 року; за серпень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 32 від 03.08.2017 року; за вересень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 41 від 08.09.2017 року; за жовтень 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 47 від 17.10.2017 року; за листопад 2017 року у сумі 320 грн. - платіжне доручення № 51 від 06.11.2017 року; за грудень 2017 року у сумі 320 грн. платіжне доручення № 58 від 18.12.2017 року (а.с. 24-36).

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року № 542/17 «Про місцеві податки та збори у місті Харкові» встановлено фіксовану ставку для другої групи платників єдиного податку на 2017 рік та наступні роки у розмірі - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Ця ставка діє на території м. Харкова з 1 березня 2017 року та відповідно у 2017 році складала 320,00 грн. (10% від мінімальної заробітної плати 3 200 грн.), у 2018 році - 372,30 грн. (10% від мінімальної заробітної плати 3 723 грн.).

Тобто, податок позивачем сплачувався у повному обсязі, а саме: за періоди січень-березень 2017 року - 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, після 01.03.2017 року - 10% згідно відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

У 2018 році, станом на час перевірки позивача (30.03.2018 року), відповідний податок позивачем сплачувався своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 62 від 16.01.2018 року, № 68 від 06.02.2018 року, №75 від 12.03.2018 року ( а.с. 62-64).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача, що для сплати податку у розмірі 10% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року за вищевказаним рішенням Харківської міської ради позивач повинен був звернутись до податкового органу з відповідною заявою, оскільки діючим законодавством не зобов'язано платників податків, які на момент прийняття вищезазначеного рішення Харківської міської ради перебували на другій групі єдиного податку, подавати додатково заяву до ДФС про застосування ставки у розмірі 10%, адже така ставка встановлювалась для всіх підприємців-спрощенців 2 групи, які зареєстровані та здійснюють свою діяльність на території міста Харкова. При цьому адреса здійснення позивачем господарської діяльності не змінилася - м. Харків, пр. Перемоги, б.72, корпус В, кв.12.

За наведених обставин суд дійшов правильного висновку про те, що у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття 30.03.2018 року рішення про анулювання реєстрації та виключення ФО-П ОСОБА_1. з Реєстру платників єдиного податку. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акту суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи зазначене та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відновлення порушених прав позивача у спосіб зобов'язання Головне управління ДФС у Харківській області прийняти рішення про поновлення реєстрації ФО-П ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з дати анулювання реєстрації, а саме, - з 01.04.2018 року.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк А.П. Бенедик
Постанова у повному обсязі складена і підписана 08 квітня 2019 року.