Справа № 340/78/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 340/78/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (головуючий суддя Хилько Л.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправним та скасування рішення Відповідача №2705/04-11 від 04.10.2018 р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ;

- зобов'язати Відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ та виплачувати її з 26.09.2018 р., виходячи із розрахунку 60 % від суми заробітної плати обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-304 вих.17 від 26.09.2018 р., без обмеження розміру.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що на момент звернення до Відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років, стаж Позивача складав 23 роки 9 місяців 9 днів, що є достатнім для призначення пенсії, відповідно до приписів ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VIII. Однак, листом від 04.10.2018 року Відповідач відмовив ОСОБА_2 в призначенні пенсії, що стало підставою для звернення із даним адміністративним позовом до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року по справі №340/78/19 адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме ухвалено:

Визнати протиправним та скасування рішення Відповідача №2705/04-11 від 04.10.2018 р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VІІІ та виплачувати її з 26.09.2018 р., виходячи із розрахунку 60 % від суми заробітної плати обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-304 вих.17 від 26.09.2018 р.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕА 621501 виданий ВСМ при УМВС України в Кіровоградській області 14.02.2003 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1; адреса: вул. Ціалковського,1є,кв.4, м. Кропивницький,25005) судові витрати з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код за ) у розмірі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість ) грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити (а.с. 50-52).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 56-57).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років необхідним є наявність спеціального стажу 23 роки 6 місяців, який у Позивача на час звернення із заявою до Відповідача становив 21 рік 04 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має наступний загальний трудовий стаж (23 роки 09 місяців 09 днів):

- з 01.09.1992 року по 30.05.1997 року навчання в Українсько-фінському інституті менеджменту і бізнесу (юридичний факультет) (04 роки 09 місяців);

- з 22.10.1997 року по 26.08.1998 року робота помічником Знамянського міжрайонного прокурора (10 місяців 05 днів);

- з 24.07.2000 року по дату звернення до Відповідача - 26.09.2018 року робота в прокуратурі Кіровоградської області (18 років 2 місяці 5 днів).

26.09.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Кропивницького відділу обслуговування громадян ОСОБА_1 управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ у розмірі 60% від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданої прокуратурою Кіровоградської області №18-304 вих. 17 від 26.09.2018 року (а.с. 12-15).

04.10.2018 року Відповідачем листом №2705/04-11 повідомлено ОСОБА_2 про наявність рішення від 04.10.2018 року №6493 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ з огляду на відсутність необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію (а.с. 8-10).

Визнання протиправним та скасування рішення Відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити відповідні дії є предметом судового спору у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІІ.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має вислугу років, яка дає право на пенсійне забезпечення, за Законом України «Про прокуратуру» № 1697- VIII, тобто 23 роки 9 місяців та 9 день, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 19 років 9 днів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

У відповідності до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що для призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у Позивача має бути наявний відповідний стаж роботи, визначений з урахуванням вимог ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Так, Відповідачем у спірному рішенні вказано на те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії Позивач, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», мав спеціальний стаж у розмірі 21 рік 04 місяці 24 дні, а саме:

- з 01.09.1992 року по 30.05.1997 року навчання в Українсько-фінському інституті менеджменту і бізнесу (юридичний факультет) (02 роки 04 місяці 15 днів);

- з 22.10.1997 року по 26.08.1998 року робота помічником Знамянського міжрайонного прокурора (10 місяців 05 днів);

- з 24.07.2000 року по дату звернення до Відповідача - 26.09.2018 року робота в прокуратурі Кіровоградської області (18 років 2 місяці 5 днів).

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання, тобто в даному випадку - 02 роки 04 місяці 15 днів, а не - 04 роки 09 місяців.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на момент звернення ОСОБА_2 до Відповідача (26.09.2018 року) її трудовий стаж, що дає право на пенсію відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», становив - 21 рік 04 місяці 24 дні, у той час як мінімальний розмір необхідного стажу становив - 23 роки 06 місяців.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідач, відмовляючи Позивачу у призначенні пенсії за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог Позивача - відсутні.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів звертає увагу і на те, що Позивач в межах позовних вимог оскаржує рішення Відповідача від 04.10.2018 року за №2705/04-11, у той час як вказаний документ не є рішенням уповноваженого органу, а по суті є листом, в якому Позивача повідомлено про наявність рішення від 04.10.2018 року №6493, яким ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними письмовими доказами, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального права, і тому останнє підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року по справі №340/78/19 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова