Справа № 460/769/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 квітня 2019 року м. Рівне №460/769/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Костопільської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Костопільської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення виконкому Костопільської міської ради від 02.09.2008 №781 "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_1".

На обґрунтування позовних вимоги, позивач зазначає, що з метою з'ясування законності дій ОСОБА_2 щодо демонтажу належного йому сараю, вбиральні загального користування, металевої сітки та зведення металевого паркану на земельній ділянці по АДРЕСА_1 22.03.2018 він звернувся до голови Костопільської міської ради з заявою про створення відповідної комісії. З відповіді виконавчого комітету Костопільської міської ради від 23.04.2018 №520/02-08 позивачу стало відомо, що на даний час за вказаною адресою ОСОБА_2 проводить добудову до своєї квартири, на яку має будівельний паспорт. На адвокатський запит від 05.04.2018 за №10 Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" надало для ознайомлення технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_1 Після ознайомлення з технічною документацією позивач дізнався про прийняття виконавчим комітетом Костопільської міської ради спірного рішення від 02.09.2008 №781, яким ОСОБА_2 наданий дозвіл на проведення реконструкції квартири з добудовою по АДРЕСА_1. Позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.10.2004, який зареєстрований у Комунальному підприємстві "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 08.11.2004. Натомість, ОСОБА_2 належить сусідня квартира №1. При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_2 не уповноважений від власного імені вирішувати будь-які питання щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1. Зі змісту спірного рішення слідує, що воно прийняте на підставі заяви ОСОБА_2 з урахуванням погодження наглядових служб та згоди сусідів. Так, на плані розміщення будівель на існуючій земельній ділянці по АДРЕСА_1 у графі "Погоджено" містяться підписи головного архітектора, головного державного санітарного лікаря, начальника СДПЧ району та сусідів ОСОБА_3, ОСОБА_4 без зазначення дати їх вчинення. Проте, як вказує позивач, ОСОБА_3, який до 08.10.2004 був власником квартири НОМЕР_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1, заперечує надання згоди на реконструкцію будь-якої квартири в житловому будинку по АДРЕСА_1 та вказує, що підпис на плані розміщення будівель на існуючій земельній ділянці йому не належить. Таким чином, позивач стверджує, що оскаржуваним рішенням порушуються його права, свободи та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, на якій знаходиться така квартира.

Відповідно до ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина 1 статті 16 ЦПК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, за приписами п.10 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як слідує із змісту позовної заяви, позивач оскаржує рішення органу місцевого самоврядування, яке фактично стосується права третьої особи на проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна, саме з підстав незгоди з фактом проведення такої реконструкції, що, на думку позивача, призвело до порушення його прав як власника квартири АДРЕСА_1. Тобто, позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватних інтересів шляхом припинення цивільних прав і обов'язків іншої особи.

Зазначене унеможливлює оцінку відносин сторін у цій справі як таких, що ґрунтуються на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, отже, ця справа не має визначених КАС України ознак адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №552/9255/15-а.

Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що рішення про відмову у відкритті провадження у справі не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Так, згідно з доданим до позовної заяви оригіналом квитанції від 03.04.2019 №121 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, позивачем при поданні вказаного позову до суду сплачений судовий збір в сумі 768,40грн.

Оскільки клопотання позивача про повернення судового збору відсутнє, то питання щодо його повернення судом не вирішується.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Костопільської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення виконкому Костопільської міської ради від 02 вересня 2008 року №781 "Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_1", - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Комшелюк Т.О.