Справа № 420/6389/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6389/18
УХВАЛА

04 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши заяву про визнання поважності причини пропуску строку для звернення до суду та відновлення такого строку за вхід. №11630/19 від 01.04.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси в якому позивач просить:

визнати незаконними дії відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП №45031022 та визнати незаконними і скасувати:

постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 10 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45031022 за виконавчим листом №2-а/1570/8954/2011;

постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. від 03 березня 2017 року в рамках виконавчого провадження №45031022 про опис та арешт майно боржника, ТОВ "Александрія Нова" - 86/100 (вісімдесят шість сотих) частки будівлі столової загальною площею 1 466,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 253;

постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. від 17 березня 2017 року в рамках виконавчого провадження №45031022 - про призначення суб'єкта оціночної діяльності - Консалтингову компанію "Бюро оцінки Стефанович" - для здійснення оцінки майна;

постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. від 16 серпня 2017 року в рамках виконавчого провадження №45031022 - про призначення суб'єкта оціночної діяльності - для проведення оцінки арештованого майна - TOB "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада";

визнати незаконною передачу старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. 86/100 (вісімдесят шість сотих) частки будівлі столової, що знаходиться за адресою м. Одеса, Миколаївська дорога, 253 та належала на праві власності позивачу, ТОВ "Александрія Нова" - ОФ ДП "Сетам" ( 65070, м. Одеса, вулиця Інглезі, 15) - для реалізації через електронні торги з порушенням норм статті 366 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 3 розділу І "Порядку реалізації арештованого майна", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за №2831/5;

визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яка проявилась в не роз'ясненні позивачу, ТОВ "Александрія Нова" (боржнику в рамках виконавчого провадження ВП 45031022) його прав, згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 13.12.2018 р. в задоволенні заяви ТОВ «Александрія Нова» про визнання поважними причини пропуску строку для звернення до суду та відновлення такого строку - відмовлено.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси про визнання незаконними дій відповідача, визнання незаконними та скасування постанов, визнання незаконною бездіяльності - залишено без розгляду.

Постановою від 12.03.2019 року П'ятого апеляційного адміністративного судом скасовано ухвалу від 13.12.2018 р.

При цьому, апеляційний суд вказав: "…суд першої інстанції, визнавши не поважними зазначені ТОВ "Александрія Нова" причини пропуску звернення з позовом до суду, постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, тим часом позбавивши позивача можливості надати іншу заяву про поновлення строку звернення чи вказати інші підстави для поновлення строку".

З огляду на вказане, на виконання постанови апеляційної інстанції щодо необхідності надання позивачу можливості надати іншу заяву про поновлення строку звернення чи вказати інші підстави для поновлення строку, ухвалою суду від 21.03.2019 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків а саме: надання заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, встановленого приписами ст. 287 КАС України.

01.04.2019 року позивачем, на виконання ухвали, подана заява про визнання поважності причини пропуску строку для звернення до суду та відновлення такого строку за вхід. №11630/19, яка обґрунтована наступним.

«В порядку виконання вимог ухвали суду від 21 березня 2019 року вважаю на необхідне звернути увагу суду на наступне:

- до позовної заяви позивачем, ТОВ « Александрія Нова» долучено заяву про визнання поважною причини пропуску строку для звернення до суду, в якій зазначено, що:

З матеріалами виконавчого провадження ВП №45031022, виконавчі дії відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої ГТУ юстиції в Одеській області, в рамках якого оспорюються позивачем, ТОВ «Александрія Нова» в даній позовній заяві - представник позивача, ТОВ «Александрія Нова» частково ознайомився 12 лютого 2018 року.

Після цього ТОВ «Александрія Нова» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Одеській області про визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Одеській області по проведенню оцінки нерухомого майна, належного на праві власності ТОВ « Александрія Нова» 86/100 ( вісімдесят шість сотих) частки будівлі столової, що знаходиться за адресою м. Одеса, Миколаївська дорога, 253.

Остаточне судове рішення по даній адміністративній справі ухвалено 26 вересня 2018 року (що підтверджується матеріалами справи - роздрукуванням ухвали Верховного Суду України від 26 вересня 2018 року - з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень - доданим до заяви про визнання поважною причини пропуску строку для звернення до суду).

При цьому, тільки після отримання позивачем, ТОВ «Александрія Нова» копії ухвали Верховного Суду України від 26 вересня 2018 року - позивачу - ТОВ «Александрія Нова» стало відомо, що його права, порушені відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - не відновлено.

Адже - Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року по адміністративній справі №815/670/18 позовні вимоги ТОВ «Александрія Нова» задоволено частково та визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо передачі нерухомого майна : 86/100 частини будівлі столової, загальною площею 1466,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул Миколаївська дорога, 253, на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.

І з цього рішення позивач, ТОВ « Александрія Нова» аж жодним чином не міг дізнатись про порушення його прав - адже навпаки - позовні вимоги щодо визнання незаконною передачі нерухомого майна : 86/100 частини будівлі столової, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул Миколаївська дорога, 253, на реалізацію шляхом проведення електронних торгів - судом першої інстанції було задоволено.

І тільки після того, як 26 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було відмовлено у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Александрія Нова» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року, якою вищезазначене рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року по адміністративній справі №815/670/18 було скасовано та прийнято по справі нове рішення, яким позов ТОВ «Александрія Нова» залишено без задоволення - (як зазначено вище ) - ТОВ «Александрія Нова» стало (повинно було стати) відомо, про те, що порушені відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Одеській області, права позивача не відновлені судом.

Але ж - як видно зі змісту поданої ТОВ «Александрія Нова» позовної заяви та доказів, долучених до неї - відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 допущено ряд грубих порушень діючого законодавства, чим порушено права та законні інтереси позивача, ТОВ « Александрія Нова».

Однак - попередній представник ТОВ « Александрія Нова» не знайшла за доцільне повторно звертатись до суду з оспорюванням тих неправомірних дій відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - котрі не оспорювались при розгляді судом адміністративної справи № 815/670/18.

ТОВ «Александрія Нова» не має в своєму складі ні юридичної служби, ні жодного спеціаліста в області права. Підстав не довіряти рекомендаціям попереднього представника ТОВ « Александрія Нова» також не мало.

За таких обставин - без «підказки» (належної, достатньої, кваліфікованої консультації) спеціаліста в області права - позивач, ТОВ « Александрія Нова» об'єктивно не мав можливості звернутись до суду з позовною заявою про визнання незаконними всіх дій та бездіяльності відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - так як не був обізнаний ні з обставинами здійснення відповідачем виконавчого провадження, ні зі своїми правами як учасника виконавчого провадження.

Адже - на теперішній час - позивач, ТОВ «Александрія Нова» звернувся до суду з позовною заявою, яка, крім іншого, містить позовну вимогу про визнання незаконною бездіяльності відповідача, яка проявилась в нероз'яснені позивачу ТОВ «Александрія Нова» (боржнику в рамках виконавчого провадження ВП45031022) його прав, згідно Закону України «Про виконавче провадження».

І тільки після особистого ознайомлення 19 листопада 2018 року директора ТОВ «Александрія Нова» Знамерівської С.А. разом з новим представником (особою, яка надає правничу допомогу) з матеріалами виконавчого провадження ВП45031022 - ТОВ «Александрія Нова» в більш-менш повному обсязі (так як виконавче провадження ВП 45031022 було надано для ознайомлення в непрошитому та непронумерованому вигляді) дізналось про порушення своїх прав в ході здійснення відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, виконавчого провадження ВП45031022.

Адже - попередній представник ТОВ «Александрія Нова», ознайомившись 12 лютого 2018 року з матеріалами виконавчого провадження ВП 45031022 та прийшовши до висновку про доцільність оскарження тільки частини порушень, допущених відповідачем - Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - не повідомила ТОВ «Александрія Нова» про всі порушення норм діючого законодавства, допущені відповідачем. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022.

Таким чином - позивач, ТОВ «Александрія Нова», був позбавлений можливості в повному обсязі оспорити всі порушення норм та вимог діючого законодавства, допущені відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022.

І саме дані обставини (необізнаність в тому, які саме дії відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - були протиправними ) унеможливили подачу даної позовної заяви в більш ранні строки (на обов'язковість чого при визначенні поважності причини пропуску особою встановленого законом строку звернення до суду за захистом порушеного права містяться посилання в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄДРСРУ 135558) - «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим».

Однак - звернутись до суду з відповідною позовною заявою в межах десятиденного строку з 19 листопада 2018 року (моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП45031022) - ТОВ «Александрія Нова» не мало можливості через обставини, які від нього не залежали - через хворобу представника, (особи, яка надає правничу допомогу) Пудлінської Лариси Іванівни (копія медичної довідки на підтвердження цього факту додана до матеріалів справи - до апеляційної скарги).

Рішенням Верховного суду України від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 визначено, що «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Вважаємо, що вищезазначені обставини - те, що позивачем, ТОВ « Александрія Нова» в установленому законом судовому порядку оспорювалось правомірність деяких дій відповідача, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Одеській області при здійсненні виконавчого провадження ВП №45031022 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а/1570/8954/2011, виданого 26 квітня 2012 року Одеським окружним адміністративним судом та хворобу представника позивача, ТОВ «Александрія Нова» в період з 21 по 30 листопада 2018 року - і є такими, що утруднили своєчасне пред'явлення позову позивачем.

Таким чином - з врахуванням вищезазначених обставин (характер наданих позивачу правових рекомендацій та хвороба представника) позивач, ТОВ «Александрія Нова» не мав можливості своєчасно та в повному обсязі реалізувати своє право на оспорення неправомірних дій та бездіяльності відповідача.

Що вважаємо необхідною та достатньою підставою для визнання поважною причини пропуску позивачем ТОВ «Александрія Нова» встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою та відновлення строку для звернення до адміністративного суду.

При цьому - вважаю за необхідне звернути увагу суду на те, що з врахуванням того, що «Приписами «Концепції вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів», визначено, що Правила судової процедури мають слугувати ухваленню правосудного рішення у справі та забезпечувати рівні гарантії учасникам процесу щодо судового захисту їхніх прав» - позивач, ТОВ «Александрія Нова» вважає, що правова оцінка в порядку ухвалення судового має бути надана державою кожному порушенню норм діючого законодавства, допущеному органами влади та управління.

І звільнення відповідача, від відповідальності за порушення діючого законодавства, допущені при здійсненні виконавчого провадження ВП45031022 - сприятимуть подальшому порушенню відповідачем, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, норм та вимог діючого законодавства у своїй діяльності.».

Розглянувши подану заяву суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

Вказана справа, у відповідності до глави 11 КАС України, належить до окремих категорій термінових справ, порядок та строки розгляду якої визначені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.

У питаннях визначення строків одразу закладена певна суперечність між інтересами однієї сторони, яка наполягає на безумовному застосуванні процесуальних строків, та інтересами іншої сторони, яка вважає, що строк варто поновити; умовний конфлікт між принципом правової визначеності та принципом права на судовий захист, обидва з яких є елементами принципу верховенства права.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід'ємною складовою верховенства права.

Правова визначеність є універсальним правовим інститутом, дія якого поширюється на такі важливі сфери правовідносин між державою та особою, як реалізація і забезпечення прав і свобод людини і громадянина, встановлення юридичної відповідальності, підстав та порядку притягнення до такої відповідальності, неприпустимість дій і бездіяльності органів влади, спрямованих на необґрунтоване обмеження прав і свобод людини.

Зокрема, у п. 570 рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти Росії» Європейський Суд з прав людини визначив термін давності, як передбачене законом право порушника не піддаватися попередженню або суду після закінчення певного терміну після здійснення правопорушення. Як зазначив ЄСПЛ, строки давності, які характерні для національних правових систем Держав-учасниць, відповідають декільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010, так Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

На підставі аналізу сформульованих цим судом позицій правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов'язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв'язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв'язку з таким скасуванням.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Так, у низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», п. п. 51, 52, «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб'єктивні, а об'єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, ЄСПЛ підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа «Безруков проти Росії», п. 34).

Зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких адміністративні суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує:

1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки;

2) поведінку заявника;

3) поведінку державних органів;

4) перевантаження судової системи;

5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас, навіть наявність об'єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об'єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об'єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне надати правову оцінку підставам, які вказує позивач.

По перше: позивач вказує, що тільки після отримання позивачем копії ухвали Верховного Суду від 26.09.2018 р. позивачу стало відомо, що його права порушені відповідачем.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Одеським окружним адміністративним судом 23.03.2018р. розглянута справа №815/670/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Александрія Нова" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_6 про визнання незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по проведенню оцінки нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Александрія Нова" 65013, Одеська область, вул. Миколаївська дорога, буд. 253, код за , а саме: 86/100 частини будівлі столової, що знаходиться за адресою: Одеська область, вул. Миколаївська дорога, 253, щодо передачі нерухомого майна: 86/100 частини будівлі столової, загальною площею 1466,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, вул. Миколаївська дорога, 253, на реалізацію через електронні торги за ціною, встановленою за результатами оцінки майна, визначеної згідно звіту про оцінку майна ТОВ "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада" від 04.09.2017 року.

Рішенням по справі позов задоволено частково.

08.08.2018 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду вказане рішення скасовано, прийнято по справі нове рішення, яким позов ТОВ «Александрія Нова» залишено без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Отже, позивач був обізнаний про порушення відповідачем його прав.

Конституції України встановлює обов'язок закріплений в частині 1 статті 68 додержання законів передбачає і обов'язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний.

Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Згідно з частиною 3 статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом є нечинними. І відповідно не можуть застосовуватись. Тому основна умова вступу нормативно-правового акту в силу, і відповідно обов'язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях.

Опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть даної презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку. Якщо нормативно-правовий акт не опубліковано, то відпадає юридична підстава презумпції знання законодавства.

Презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Він може бути також визначений як «заборона незнання закону».

Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності», що часто позначається за допомогою латинської формули ignorantia legis non excusat.

Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської «незнання закону не є виправданням (ні для кого)») - правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього. Принцип походить з римського права.

Європейські країни, законодавство яких ґрунтується на римському праві, використовують також вираз Аристотеля: nemo censetur ignorare legem (ніхто не розглядається, як такий, що не знає закон), або ignorantia iuris nocet (незнання закону шкодить).

По друге: щодо доводів позивача про некомпетентність попереднього представника, що

Приписами ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлені підстави для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

2. Дисциплінарним проступком адвоката, зокрема, є: невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Доказів, які б підтвердили доводи позивача щодо неналежного виконання представником, його професійних обов'язків у встановлено порядку, суду не додано.

По третє: щодо хвороби представника позивача Пудлінської Л.І. з 21.11.2018 р. по 30.11.2018 р.

Позивач вказує про наявність Довідки, яка була надана до суду апеляційної інстанції.

Вказана довідка видана Березанським фельдшерсько-акушерським пунктом 30.11.2018 р. Пудлінській Л.І. (1962 р.н) в тому, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні з 21.11.2018 р. по 30.11.2018 р. Діагноз: ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.

Згідно «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. N 1005/6196).

Ця Інструкція розроблена відповідно до статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та визначає порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі.

Пунктом 1.1 встановлено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Пунктом 1.2. встановлено, видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.14, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Довідка, надана представником позивача, не підпадає під випадки, вказані в Інструкції.

З урахуванням викладеного, суд не приймає визначені заявником підстави, у заяві як поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Приписами ч. 2 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 123, 256, 287, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про визнання поважності причини пропуску строку для звернення до суду та відновлення такого строку за вхід. №11630/19 від 01.04.2019 року - відмовити.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси про визнання незаконними дій відповідача, визнання незаконними та скасування постанов, визнання незаконною бездіяльності - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.