Справа № 1.380.2019.000506
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2566/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року (суддя - Мричко Н.І., час ухвалення - 15:51, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №1.380.2019.000506 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача; 2) зобов'язати відповідача закінчити виконавче провадження АСВП №56609016 з примусового виконання постанови АСВП №56247650, виданої Залізничним ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про стягнення з позивача 35441,41 грн. виконавчого збору.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 12.02.2019 р. не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням принципів верховенства права, норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова ВП №56247650 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 35441,41 грн. винесена у зв'язку з невиконанням рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 13098,36 дол. США, що становить 350905,03 грн., заборгованості за кредитним договором №LVH9А від 08.05.2008 та 3509,05 грн. судового збору. Однак, 26.09.2018 року Залізничним районним судом м. Львова скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц, за яким відкрито виконавче провадження №56247650, в рамках якого винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Звертає увагу апелянт на те, що оскільки скасоване рішення суду від 27.07.2015 року не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, то і обов'язку його виконання у позивача ОСОБА_1 не було. Таким чином, вважає апелянт, що наявні підстави для закінчення виконавчого провадження №56609016 з примусового виконання постанови ВП №56247650 про стягнення виконавчого збору.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 12.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задоволити.

Відповідач Залізничний ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалам справи, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 13098,36 дол. США, що за курсом НБ України відповідно до службового розпорядження НБ України від 18.02.2015 року становить 350905,03 грн. заборгованості за кредитним договором №LVH9А від 08.05.2008 р. та 3509,05 грн. судового збору.

23.04.2018 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56247650 з виконання виконавчого листа №462/2401/15-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 12.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) заборгованості в сумі 354414,08 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (стягувач). У пункті 3 вказаної постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 35441,41 грн. (а.с. 31, 37).

06.06.2018 року на адресу Залізничного ВДВС Львівського МУЮ надійшла заява представника «ПриватБанку» від 04.06.2018 р. №Э.LV.0.0.0.0/3-4785 щодо повернення без виконання виконавчого документу №462/2401/15-ц від 12.11.2015 р., виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та скасування заходів вжитих по примусовому виконанню рішення суду, на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 46).

11.06.2018 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області винесено постанову ВП №56247650 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 35441,41 грн. (а.с. 48).

12.06.2018 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області винесено постанову ВП №56247650 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 49).

15.06.2018 року заступником начальника Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56609016 з виконання постанови №56247650 виданої 12.11.2015 року Залізничним ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 35441,41 грн..

Колегія суддів зазначає, що у цій постанові про відкриття виконавчого провадження №56609016 від 15.06.2018 року допущено помилку, оскільки її винесено на виконання постанови №56247650 від 11.06.2018 року (а не від 12.11.2015 року) про стягнення виконавчого збору (а.с. 51).

Також, судом встановлено, що 23.11.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до начальника Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області із заявою, в якій просив: 1) закінчити виконавче провадження АСВП №56247650 з примусового виконання виконавчого листа по справі №462/2401/15-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 13098,36 доларів США, що за курсом НБ України становить 350905,03 грн. заборгованості за кредитним договором №LVH9А від 08.05.2008 р. та 3509,05 грн. судового збору, на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) закінчити виконавче провадження АСВП №56609016 з примусового виконання постанови АСВП №56247650, виданої Залізничним ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про стягнення виконавчого збору на підставі п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 15-17).

29.12.2018 року відповідач листом №579 «Про надання інформації» відмовив позивачу в закінченні виконавчого провадження ВП №56247650 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчого провадження ВП №56609016, на підставі п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 18).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.5, ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч.ч. 1-3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Одночасно колегія суддів враховує, що згідно п.1 ч.1 ст.37 вказаного Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». Так, пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи видно, що у виконавчому провадженні ВП №56247650 щодо виконання виконавчого листа №462/2401/15-ц від 12.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 354414,08 грн., постановою старшого державного виконавця від 12.06.2018 року повернено стягувачу виконавчий лист на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Перед цим, а саме 11.06.2018 року постановою старшого державного виконавця у цьому виконавчому провадженні ВП №56247650 постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області виконавчий збір у розмірі 35441,41 грн..

Виконавче провадження ВП №56609016 щодо виконання постанови ВП №56247650 від 11.06.2018 року про стягнення 35441,41 грн. виконавчого збору відкрито постановою заступника начальника Залізничного ВДВС м. Львова від 15.06.2018 року.

Тобто, станом на момент відкриття виконавчого провадження ВП №56609016 були чинними рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц та виконавчий лист №462/2401/15-ц від 12.11.2015 р., а у виконавчому провадженні ВП №56247650 була чинною постанова старшого державного виконавця від 12.06.2018 року про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, у подальшому, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.09.2018 року скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2018 року в цій же справі №462/2401/15-ц залишено без розгляду позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 20, 27).

Тобто, станом на момент звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача Залізничного ВДВС м. Львова із заявою від 23.11.2018 року щодо закінчення виконавчих проваджень ВП №56247650 та ВП №56609016 уже було скасованим (нечинним) рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц, яке зумовило виникнення цих обох виконавчих проваджень.

При цьому, слід зазначити, що у заяві від 23.11.2018 р. позивач ОСОБА_1 просив закінчити обидва виконавчих провадження, тобто ВП №56247650 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», та ВП №56609016 на підставі п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для звернення позивача до відповідача з цієї заявою від 23.11.2018 року було саме наявність факту скасування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: - скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5); - повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ (пункт 10).

Статтею 27 цього Закону передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, з врахуванням того, що немає підстав для примусового виконання рішення органами ДВС і немає суми, що підлягає примусовому стягненню, у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, тому, немає і підстав для стягнення виконавчого збору.

Таким чином, являються обґрунтованими доводи апелянта про те, що скасування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2015 р. по справі №462/2401/15-ц являється підставою для припинення процесу стягнення із боржника (позивача) ОСОБА_1 виконавчого збору.

Тому, у відповідача були наявними підстави для закінчення виконавчого провадження ВП №56609016 з примусового виконання постанови ВП №56247650 про стягнення з позивача 35441,41 грн. виконавчого збору.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що фактичним обставинам справи суд першої інстанції надав невірну оцінку, а нормам матеріального права, які регулюють розглядувані правовідносини надав неправильне застосування, і як наслідок дійшов до помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Тому, відповідно до статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 12.02.2019 року слід скасувати та прийняти нове рішення суду, яким задоволити позовні вимоги.

При цьому, відповідно до вимог статей 139, 322 ч.4 КАС України, підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, шляхом стягнення таких судових витрат в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Розмір відповідних судових витрат позивача підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи квитанціями.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.000506 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не закриття виконавчого провадження ВП №56609016 від 15.06.2018 року з примусового виконання постанови ВП №56247650 про стягнення з ОСОБА_1 35441,41 грн. виконавчого збору.

Зобов'язати Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області закінчити виконавче провадження ВП №56609016 від 15.06.2018 року з примусового виконання постанови ВП №56247650 про стягнення з ОСОБА_1 35441,41 грн. виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області () на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн. сплаченого за подання адміністративного позову та судові витрати у виді судового збору в сумі 1152,60 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 04.04.2019 року