Справа № 120/688/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 квітня 2019 р. Справа № 120/688/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Вільчинського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Підставою для звернення до суду стали протиправні, на думку позивача, дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо зменшення виплати розміру пенсії, а саме виплату з 01.01.2019 пенсії не в повному розмірі, а лише 75 % суми підвищення пенсії. Позивач переконаний, що його право на отримання перерахованого розміру пенсії з урахуванням вже сплачених сум має визначатися та визначається безпосередньо Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", а відтак, відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення. Вважає, що невиплата вказаних сум є втручанням у його (позивача) право на мирне володіння майном. Також зазначає, що мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, а тому обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", не можуть бути застосовані.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 04.03.2019 відкрито провадження у справі та, зокрема, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Копію зазначеної ухвали позивач отримав 13.03.2019, а відповідач - 05.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення та розпискою.

У встановлений судом строк представник відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 14030 від 14.03.2019), у якому ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Свою позицію мотивує тим, що перерахунок пенсії позивача проведений з врахуванням складових грошового забезпечення зазначеного в довідці Вінницького обласного військового комісаріату. Зазначає, що після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача склав 8330,60 грн., що на 4730,54 грн. більше, ніж позивач отримував до такого перерахунку, а тому не відбулося погіршення умов пенсійного забезпечення позивача. Вважає, що дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії за рахунок виплати 75 % суми підвищення пенсії не можуть вважатися протиправними, оскільки такий перерахунок проведено на виконання Постанови №103 (п. 1, 2 постанови №103 були чинні на час виникнення спірних правовідносин), що кореспондується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 01.01.2018 позивачеві проведено перерахунок пенсії. Після проведеного перерахунку пенсії з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, пенсія була обчислена з розміру 90 % грошового забезпечення, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком пенсії по пенсійній справі №ХЛ 58764. Підсумок пенсії (з надбавками) - 9895,50 грн. Відповідно до вказаного розрахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 підвищення складає 6259,70 грн., з них виплачується з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50 % від підвищення 3129,80 грн., з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75 % від підвищення 4694,70 грн., з 01.01.2020 100% від підвищення 6259,60 грн.

31.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою, відповідно до якої просив перерахувати та сплачувати 100% пенсії, починаючи з 01.01.2019. Листом від 15.02.2019 № 203/С-12 у відповідь на вказану заяву ГУ ПФУ у Вінницькій області з посиланням на ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п. 2 Постанови № 103 повідомило позивача, що пенсія нарахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись із порядком та розміром виплати пенсії, позивач звернувся до суду.

Визначаючись щодо позову, суд виходив з такого.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Законів України №3946-12 від 04.02.1994; № 2255-IV від 16.12.2004, із змінами, внесеними згідно із Законами України № 857-V від 03.04.2007 № 1567-VI від 25.06.2009) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" (далі - Порядок № 45).

Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 частину четверту статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у новій редакції: "Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України...".

Таким чином, із прийняттям Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження визначати не лише порядок, а й умови та розмір перерахунку пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (Постанова № 103).

Зазначеною постановою було внесено зміни, зокрема і до пунктів 1, 2 Порядку № 45, які викладено у новій редакції: "Пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій...".

Таким чином, до прийняття Постанови № 103 перерахунок пенсії згідно з Порядком №45 здійснювався на підставі рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, а із прийняттям Постанови № 103 - на підставі рішення Кабінету Міністрів України щодо перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Так, підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців у зв`язку із яким позивачу було перераховано пенсію відбулося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Постанова № 704), якою передбачені збільшені види грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно з пунктом 10 Постанови №704 вона набирає чинності з 01.03.2018.

У зв`язку із прийняттям Постанови №704 пунктом 1 Постанови № 103 Кабінет Міністрів України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) вирішив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 Постанови № 103 вирішено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

За змістом частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання.

Таким чином, відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

У свою чергу, під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, позов задоволено. Визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019.

За приписами ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинними саме з 05.03.2019, а не з моменту прийняття такого нормативно-правового акту.

Суд зазначає, що скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови №103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем. Вказані обставини (визнання нечинними п. 1, 2 Постанови № 103) не були підставою звернення позивача до суду з позовом, що розглядається. Рішення у справі № 826/3858/18 за певних обставин може вплинути на права позивача лише з дати набрання ним законної сили. При цьому, суд зауважує, що порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені законодавцем за умов іншого законодавчого регулювання.

Щодо аргументів позивача про те, що невиплата вказаних сум є втручанням у його право на мирне володіння майном та, що він мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку попереднього розміру пенсії, то суд зазначає таке.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 26.09.2014 у Справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та 71378/10) зазначив, що Суд встановив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном (п. 34 Рішення).

Суд нагадує, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Кореску v. Slovakia), п. 50; "Anheuser-Busch Inc. проти Португалії" (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І) (п. 35 Рішення).

Перш за все слід відмітити, що у цих справах сама суть права заявників на пенсійне забезпечення не ставиться під сумнів. Що стосується конкретного розміру пенсійних виплат, Суд не погоджується з тим, що вимоги заявників стосовно отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії становили "законне сподівання" у значенні практики Суду з цього питання. Зокрема, такі вимоги не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві. Також немає жодних доказів усталеної практики національних судів на підтримку скарг заявників. Хоча стан національного законодавства у цій сфері був незадовільним, як про це наголошувалося у рішеннях Конституційного Суду України за 2007 та 2008 роки, національні суди розглядали скарги кожного заявника та наводили підстави для своїх рішень, що не могли вважатися свавільними або необґрунтованими (див, a contrario, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та № 37943/06) (п. 36 Рішення).

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині виплати пенсії з 75 % обмеженням підвищення.

Щодо зобов`язання відповідача врахувати усі надбавки та підвищення до основного розміру пенсії, то суд зазначає, що перерахунок пенсії в силу Порядку 45 здійснюється виключно на підставі довідки, що видана державним органом, з якого особа була звільнена зі служби, а питання не включення даних сум до довідки Міністерством внутрішніх справ України не є предметом даного спору.

Відповідно до п. 9 порядку №45 відповідач має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак в даній постанові не визначено право пенсійного органу самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

При цьому, суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача проведений з урахуванням складових грошового забезпечення зазначеного в довідці Вінницького обласного військового комісаріату, а врахування інших складових не зазначених в довідці суперечило б вищевикладеним вимогам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович