Справа № 639/4669/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Єрмоленко В.Б.

04 квітня 2019 р.Справа № 639/4669/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Воровика Олександра Вячеславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и л а:

27.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви від 04.09.2018 року (а.с. 36-41) просить визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Воровика О.В. щодо винесення постанови серії НК № 331529 від 16.08.2018 року відносно нього про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та скасувати означену постанову.

Позивач також просив провести розподіл судових витрат шляхом відшкодування таких витрат за рахунок відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені наступним чином.

Визнані протиправними дії інспектора патрульної поліції взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Воровик О.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скасована постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 331529 від 16.08.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У позові ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат відмовлено.

Частково не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на те, що судом першої інстанції не встановлені всі обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, на неправильне застосування норм матеріального права, на порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі позивач просить його скасувати в частині, якою судом відмовлено в задоволені його вимог про відшкодування судових витрат а саме, - витрат на правничу допомогу.

Скаржник зазначає, що статтею 134 КАС України передбачені витрати на правничу допомогу не виключно адвоката.

Відповідачем судове рішення в апеляційному порядку не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не наданий, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України установлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно із ч. 5 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6 та 7 ст. 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134). Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134).

Підпунктом 11) п. 16-1 Розділ XV ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Конституції України установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Єдиний реєстр адвокатів України містить відомості про адвоката ОСОБА_4, форма адвокатської діяльності «Адвокатське об'єднання «Адвокати та медіатори України» та про помічників адвоката: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 26).

Статтею 16 Закону України про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю (ч. 1 ст. 16).

Помічник адвоката виконує доручення адвоката у справах, що знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень (прав та обов'язків) адвоката (ч. 2 ст. 16).

Положення про помічника адвоката затверджується Радою адвокатів України (ч. 3 ст. 16).

Помічнику адвоката забороняється суміщати роботу в адвоката з діяльністю, несумісною з діяльністю адвоката. Помічником адвоката не можуть бути особи, зазначені в частині другій статті 6 цього Закону (ч. 4 ст. 16).

Рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015 року № 113 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 13.06.2016 року № 167 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 05.08.2017 року № 188 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 01.06.2018 року № 81 із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 25.07.2018 року № 109 затверджено Положення про помічника адвоката.

Пунктом 8.2 Положення про помічника адвоката передбачено, що помічник адвоката (адвокатського бюро, об'єднання), за умови надання письмової згоди клієнтом адвоката (адвокатського бюро, об'єднання), має право:

8.2.1. брати участь у попередній підготовці судових справ до розгляду, за дорученням адвоката готувати проекти запитів, листів, позовних заяв, інших матеріалів, пов'язаних із розглядом конкретної справи, інших процесуальних документів, які використовуються адвокатом;

8.2.2. за дорученням адвоката отримувати відповіді на адвокатські запити, робити витяги з матеріалів адвокатського досьє, робити копії та витяги з документів, наданих у розпорядження адвоката клієнтом;

8.2.3. бути присутнім під час консультацій адвоката, під час проведення слідчих дій та в судових засіданнях;

8.2.4. збирати документи та інші матеріали, необхідні адвокату для виконання прийнятих ним доручень;

8.2.5. виконувати доручення правового характеру, вести за дорученням та під контролем адвоката нескладні судові справи та надавати консультації з питань законодавства;

8.2.6. у нескладних справах за дорученням адвоката знайомитися з матеріалами справи, робити виписки та копії;

8.2.7. за дорученням адвоката, якщо таке передбачено в договорі із клієнтом, подавати документи (заяви, клопотання, позови, пояснення тощо) виготовлені адвокатом, за підписом і зазначенням процесуального статусу адвоката, в підрозділи правоохоронних та судових органів, до компетенції яких віднесено реєстрацію таких документів, за виключенням випадків подання процесуальних документів в самому процесі слідчої, процесуальної дії, або судовому засіданні;

8.2.8. здійснювати інші дії, не заборонені законодавством.

Судом установлено, що 23.08.2018 року між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об'єднанням «Адвокати та медіатори України» (виконавець) в особі голови ОСОБА_9 укладений договір № 51 НП про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе доручення надавати клієнту правову допомогу на умовах передбачених цим договором, за виставленим завданням для виконавця (п.п. 1.1 п. 1 договору). Підпунктом 1.3 п. 1 договору визначено, що договір є чинним з моменту його підписання і передачі клієнтом авансового платежу обумовленого п. 4 до остаточного виконання усіх зобов'язань передбачених договором (а.с. 20-21).

Підпунктом 3.1. п. 3 означеного Договору визначено, що виконавець має право залучати до виконання завдання клієнта штатних адвокатів та штатних помічників адвокатів.

Як убачається із Завдання № 1 до Договору № 51 НП про надання правової допомоги від 23.08.2018 року (додаток № 1) сторони погодили, що на виконання п. 1.1 Договору № 51 НП про надання правової допомоги від 23.08.2018 року клієнт доручає виконавцю надавати клієнту правову допомогу, у тому числі щодо підготовлення та надання до суду позовної заяви про оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 331529 від 16.08.2018 року до винесення остаточного рішення по справі (а.с. 22). 01.11.2018 року сторони договору підписали Додаткову угоду № 1 до цього Договору (а.с. 72). Відповідно до квитанцій (а.с. 25 та 73) ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об'єднанню 5.000 грн.

Колегія суддів зазначає, що як в договорі № 51 НП про надання правової допомоги від 23.08.2018 року, так і в Додатковій угоді від 01.11.2018 року та в Завданні № 1 питання оплати послуг/праці помічника адвоката ОСОБА_6 не оговорено.

Додатком № 2 до Договору № 51 НП про надання правової допомоги від 23.08.2018 року є кошторис наданих послуг (а.с. 23).

27.08.2018 року сторони Договору № 51 НП про надання правової допомоги від 23.08.2018 року підписали Акт виконаних робіт № 1 (а.с. 24).

Згідно із ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26).

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26).

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 26).

За приписами ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

23.08.2018 року адвокатом ОСОБА_4 виданий ордер № Б/НП від 23.08.2018 року на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги в Управлінні патрульної поліції в Харківській області (а.с. 18).

Ордер Адвокатського об'єднання «Адвокати та медіатори України», що посвідчує повноваження адвоката ОСОБА_4 на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, встановлені обставини та означені правові норми посвідчують відсутність правових підстав для вирішення судом питання про розподіл судових витрат - витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем ОСОБА_1 у зв'язку з виконання умов Договору № 51 НП про надання правової допомоги, укладеному 23.08.2018 року з Адвокатським об'єднанням «Адвокати та медіатори України», оскільки судам першої та апеляційної інстанцій не надано доказів, які б посвідчували ту обставину, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Адвокатського об'єднання «Адвокати та медіатори України» ОСОБА_4, під контролем та за дорученням якого в межах своїх повноважень, визначених Положенням про помічника адвоката, діяв помічник адвоката ОСОБА_4 - ОСОБА_6

За положеннями ст. 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_6 представляв інтереси позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності (а.с. 16), а КАС України витрати особи за даним видом представництва не віднесені до судових витрат.

Оскільки проведення розподілу судових витрат є обов'язком суду (ч. 5 ст. 246 КАС України) у суду були відсутні підстави для відмови в задоволені вимог ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року в частині, якою судом відмовлено позивачу у позові про відшкодування судових витрат з прийняттям нового судового рішення про відсутність підстав для розподілу судових витрат у справі.

Оскільки учасниками справи не надані докази понесення витрат по сплаті судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року скасувати в частині відмови у позові ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат з прийняттям нового судового рішення про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

Підстави для розподілу судових витрат у справі за наслідками її апеляційного розгляду відсутні.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її проголошення та згідно з ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Калитка