Справа № 821/1155/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р. Категорія: 9.1.1 м.ОдесаСправа № 821/1155/18
Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О.

час і місце ухвалення: не зазначено, м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к апелянтаКермач Андрій Іванович (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Агро-Південь" на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Агро-Південь" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2017 р. № , № , -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ГУ ДФС, відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.12.2017 р. № , № , мотивуючи його тим, що не погоджується із підставами проведення перевірки, оскільки в порушення вимог пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 в акті не вказано, яку саме податкову інформацію отримано ГУ ДФС у Херсонській області, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства, акт перевірки не містить дати на номеру запиту, що направлявся до ТОВ "Скіф-Агро-Південь". Вважає, що в такому випадку у податкового органу були відсутні підстави для проведення перевірки, а тому винесенні за її результатами податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у позові відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Агро-Південь", подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що валютна заборгованість за контрактом у нерезидента відсутня, а тому спірні податкові повідомлення-рішення винесені протиправно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Херсонській області від 10.11.2017 року № 1041 з метою контролю за дотриманням вимог валютного законодавства у зв'язку із отриманою інформацією від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" посадовій особі податкового органу наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Скіф Агро-Південь" з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 20.11.2014 по 17.11.2017 року, терміном 5 робочих днів з 13.11.2017.

На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та вказаного наказу посадовій особі податкового органу видано направлення на перевірку від 10.11.2017 року №804, з яким було ознайомлено головного бухгалтера підприємства під підпис та вручено копію наказу про проведення перевірки.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 10.11.2017 року №1041 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Скіф Агро-Південь" та направлення на перевірку від 10.11.2017 № 804, виданого Головним управлінням ДФС у Херсонській області, відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, посадовою особою податкового органу була проведена з 13.11.2017 по 17.11.2017 року документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Скіф Агро-Південь" з питань дотримання вимог валютного законодавства по експортному контракту №201114 від 20.11.2014, складеному з нерезидентом - "Jarzyny - Meyer Sp. z.o.o" (Poland) за період з 20.11.2014 по 17.11.2017, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Результати проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Скіф Агро-Південь" контролюючим органом було оформлено актом перевірки від 22.11.2017 року №268/21-22-14-02/19233221, за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Скіф Агро-Південь":

- ст. 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", в результаті чого по контракту №201114 від 20.11.2014, складеному з нерезидентом "Jarzyny - Meyer Sp. z.o.o" (Poland), валютна виручка в сумі 7066,80 євро не надійшла на поточний рахунок підприємства;

- ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента Україна від 06.11.1997 №1246/97, ТОВ "Скіф Агро-Південь" не подана до контролюючого органу Декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.2015, 01.07.2015, 01.10.2015, 01.01.2016, 01.04.2016, 01.07.2016, 01.10.2016, 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017 та 01.10.2017, а саме підприємством не задекларована в п. 5 р. ІІІ Декларації прострочена дебіторська заборгованість у сумі 7066,80 євро.

У зв'язку із встановленими у акті перевірки порушеннями, контролюючим органом до товариства були винесені податкові повідомлення-рішення від 07.12.2017 року № та № , якими застосовано до платника податків суму штрафних санкцій, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 162 120, 32 грн. та у розмірі 1 870 грн., відповідно.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, а також те, що податкові повідомлення-рішення відповідача прийняті обґрунтовано, з урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Так, Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР (Закон № 185) встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону №185 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Так, ст. 4 Закону № 185 визначено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно із ст. 2 Закону № 185 імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

При цьому, ст. 2 Закону № 185 передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті Закону.

Так, відповідно до вимог п.1 постанови правління Національного банку України від 03.06.2015 року № 354 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", розрахунки за операціями з імпорту товарів, передбачені в ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Вказана постанова набрала чинності 04.06.2015 та діяла до 03.09.2015 включно.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Скіф Агро-Південь" (продавець) 20.11.2014 року було укладено контракт № 201114 із "Jarzyny - Meyer Sp. z.o.o" (Poland) (покупець), за умовами якого продавець здійснює продаж, а покупець купує свіжу очищену цибулю (товар), у кількості згідно додаткових угод до цього контракту на кожну партію товару, що є невід'ємною частиною контракту.

За період дії контракту № 201114 від 20.11.2014 р. згідно рахунку від 26.11.2014 № 1 та митної декларації № 508010000/2014/013365, рахунку від 27.11.2014 № 2 та митної декларації № 508010000/2014/013373, рахунку від 01.12.2014 № 3 та митної декларації № 508010000/2014/013936, рахунку від 03.12.2014 № 4 та митної декларації № 508010000/2014/014589, рахунку від 03.12.2014 № 5 та митної декларації № 508010000/2014/014601, рахунку від 08.12.2014 № 6 та митної декларації № 508010000/2014/015418, рахунку від 09.12.2014 № 7 та митної декларації № 508010000/2014/015405, рахунку від 10.12.2014 № 8 та митної декларації № 508010000/2014/016012, рахунку від 10.12.2014 № 9 та митної декларації № 508010000/2014/016014 ТОВ "Скіф Агро-Південь" відвантажено на користь нерезидента товар на загальну суму 47 112 євро, валютну виручку від нерезидента отримано на загальну суму 40045, 20 євро.

Виручка від нерезидента в сумі 7066,80 євро в рахунок оплати за отриманий товар по контракту № 201114 від 20.11.2014 року в законодавчо встановлений строк не надійшла.

Сума валютної заборгованості станом на 17.11.2017 року в інвалюті складає 7066,80 грн..

При цьому, жодних доказів стягнення боргу по контракту в судовому порядку, чи ведення претензійної роботи позивачем не надавалось.

Тобто, підставою для проведення перевірки стала саме інформація, отримана податковим органом від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо розрахунків за експортними операціями по контракту.

Зі змісту акту перевірки слідує, що валютна виручка у сумі 7066, 80 євро у строки до 26.02.2015, 05.03.2015, 06.03.2015, 07.03.2015, 10.03.2015, 12.03.2015 не надійшла на поточний валютний рахунок підприємства, до контролюючого органу підприємством не подана Декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.2015, 01.07.2015, 01.10.2015, 01.01.2016, 01.04.2016, 01.07.2016, 01.10.2016, 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017 та 01.10.2017.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що застосований згідно з оскаржуваним податковими повідомленнями-рішеннями штраф є адміністративно-господарською санкцією, а відтак він мав бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 ГК України, з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 2 цієї статті, якою ця стаття доповнена Законом України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI, зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Закон України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI набрав чинності з 01 січня 2011 року і не має зворотної сили, оскільки доповнення статті 250 ГК частиною 2 такого змісту посилює режим юридичної відповідальності.

Таким чином, до 01 січня 2011 року - часу набрання чинності Податковим кодексом України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно-господарських санкцій, застосування яких було можливим лише в межах строків, встановлених статтею 250 зазначеного Кодексу, тобто, не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.2. статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, з 01 січня 2011 року (часу набрання чинності Податковим кодексом України) санкції за порушення законодавства, яке не є законодавством з питань оподаткування, належали до грошових зобов'язань, застосування яких є можливим лише в межах строків, встановлених Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року по справі № 802/1351/17-а.

Також, слід звернути увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, постанова від 24 грудня 2010 року у справі № 21-25а10, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Доводи апеляційної скарги дублюють позов (а.с. 4-6), що були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Агро-Південь", - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року по справі № 821/1155/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 03 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.