Справа № 420/540/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/540/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

скасувати постанову №091324 від 03.12.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позов обґрунтовано наступним.

По-перше: 03.10.2018 року при здійсненні перевезення вантажу (щебінь) автомобілем ТОВ «Автотранслайн» марки «MERCEDES-BENZ» у зв'язці з напівпричепом марки «ВАРЗ» інспектором поліції було здійснено зупинення для перевірки документів. Водій ОСОБА_2 надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, інспектор сфотографував документи, при цьому про будь-яке порушення і про складання будь-яких матеріалів водієві не повідомлялося, після чого водій продовжив рух.

Про складення Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом №095345 стало відомо на підприємстві тільки 26.11.2018 року коли було отримано запрошення на розгляд справи.

Актом встановлено порушення Закону України « Про автомобільний транспорт», а саме ст. 48 Закону.

Підчас розгляду справи підприємством ТОВ «Автотранслайн» були надані всі докази щодо відсутності у діях водія складу правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

03.12.2018 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесена постанова №091324 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн.

Проте, слід зауважити, що під час розгляду справи єдиним доказом на підставі якого Управління Укртрансбезпеки винесло постанову був акт.

Але, не було ані результатів зважування, ані будь-яких інших вимірювань габаритів автотранспортного засобу, вантажу.

Позивачем подавались клопотання про закриття провадження у зв'язку з відсутністю складу правопорушення і відсутністю достатньої кількості підстав вважати підприємство винним, оскільки, Акт складається на підставі фактичної ваги вантажу, який проводиться шляхом зважування на переносних або стаціонарних вагах, і вже результат зважування як доказ долучається до акту, але в даному випадку зважування не здійснювалось .

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них Маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Окрім того, встановити точне навантаження на осі можливо лише під час точного габаритно-вагового контролю, що не було здійснено.

Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, внаслідок перевищення ваги не затримувався, подальший рух транспортного засобу не заборонявся, а це означає що не було перевищення вагових параметрів, що не відповідає п. 22.5 Правил дорожнього руху.

По-друге: Під час розгляду справи начальником Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Талала С.М., було допущено порушення вимог законодавства щодо розгляду справи.

Заперечення та товарно-транспортна накладна не були взяті до уваги, але це основний доказ, в якому вказана вага вантажу, а саме вага яка не перевищує норм вказаних в законодавстві, а це означає що дозвіл не потрібен (дозвіл на відсутність якого інспектори посилаються у Акт від 03.10.2018 року).

Крім того, ТОВ «Автотранслайн» не було ознайомлено з правами, в листі №13041/1-32-18 зазначено тільки, що відносно підприємства винесені постанови №№25 про накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 6800,00 грн.

Не було зазначено і про право позивача на оскарження постанов.

ТОВ «Автотранслайн» були оскаржені винесені постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, проте скарги залишені без задоволення.

Таким чином, відповідачами порушені положення ст.19 Конституції України і Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 11.02.2019 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без призначення судового засідання.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідачів Управління Укртрансбезпеки в Одеській області та Державної служби України з безпеки на транспорті 13.02.2019 року ОСОБА_4 (за довіреністю), що підтверджується розпискою про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали.

04.03.2019 року за вх. №7647/19 за підписом представника Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_4 (за довіреністю), надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання водієм режиму праці та відпочинку;

виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. З Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

03.10.2018 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, на підставі Графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області в період з 01.10.2018 по 07.10.2018 та відповідно до направлення на перевірку №004937 від 02.10.2018, на а/д Н 01 «Київ - Знам'янка 244 км» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, надали для перевірки посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області наступні документи:

посвідчення водія відповідної категорії.

свідоцтво про реєстрацію транспортах засобів;

видаткові накладні на відпуск щебню.

Підпункт 5-1 пункту 2 Порядку №879 закріплює поняття «документальний габаритно-ваговий контроль» - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Таким чином, за результатами документального габаритно-вагового контролю 03 жовтня 2018 року було встановлено, що маса транспортного засобу автомобілю марки «MERCEDES-BENZ» дорівнює 8 т 980 кг, напівпричепу «ВАРЗ» 11000 т та вантажу (щебінь) 37 т 340 кг, що у сукупності становить 57 т 320 кг, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу 40 тонн.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У зв'язку з виявленими під час здійснення документального габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було складено Акт №095345.

Відповідно пункту 6 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Оскільки водієм транспортного засобу були надані всі необхідні документи для здійснення документального габаритно-вагового контролю, відтак, посадові особи Управління Укртрансбезпеки діяли у межах наданих їм повноважень та з дотриманням вимог законодавства України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв'язку із встановленням вище зазначених порушень, Управлінням Укртрансбезпеки в Одеський області винесена постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу №091324 від 03.12.2018 року.

З огляду на вище зазначене, застосування до позивача штрафу у сумі 1700 грн. згідно оскаржуваної постанови є законним та обґрунтованим.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримано посадовою особою Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області 20.02.2019 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером ДКД Одеса 767.

Позицію щодо адміністративного позову Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області не висловило, відзив суду не надано.

12.03.2019 року за вх. №8889/19 представником позивача ОСОБА_6 (за довіреністю) надано відповідь на відзив відповідача, яка обґрунтована наступним.

Відповідач надав суду фотокопію накладної №12199 від 03.10.2018 року, яка була у водія. Але, дана накладна ніяким чином не відноситься до переліку документів які повинні бути у водія на перевезення того чи іншого вантажу відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до даної статті в список обов'язкових документів входить саме товарно-транспортна накладна, а звичайна накладна на загальний проданий вантаж не входить в перелік документів які передбачені законом для перевезення вантажу.

При складанні Акта перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки були враховані (при документальному габаритно-ваговому контролі) саме дані зазначені у накладній щодо ваги вантажу, що за накладною складає 37340 т.

Відтак, дії співробітників Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області щодо проведення перевірки та складання акту №095345 та дії начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області та складання Постанови від 03.12.2018 року №091324 не відповідають вимогам закону.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» (ТОВ «Автотранслайн» - далі), , адреса: 65009, Одеська область, м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1а, види діяльності, які здійснює суб'єкт підприємництва (за КВЕД): 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у.; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.14 Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров'я; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.32 Надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно даних товарно-транспортної накладної №25598 від 03.10.2018 року автомобільний перевізник ТОВ «Автотранслайн» здійснював перевезення вантажу (щебінь) масою 39,800 т. (а/с. 14).

Перевезення здійснювалось на автомобілі ТОВ «Автотранслайн» марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2, у зв'язці з напівпричепом марки «ВАРЗ» державний номер НОМЕР_3 (а/с. 17).

Перевезення вантажу здійснював водій ТОВ «Автотранслайн» ОСОБА_2 відповідно до посвідчення водія від 30.11.2016 року.

03.10.2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області Дудич В.П. та ОСОБА_5 складено Акт №095345, яким встановлено порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезення вантажу згідно накладної №121199 від 03.10.2018 року здійснено з перевищенням вагових обмежень автомобіль «MERCEDES-BENZ», 8 т 980 кг + напівпричіп «ВАРЗ» 11000 т + вантаж (щебінь) 37 т 340 кг = 57 т 320 кг без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлений дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими органами (а/с.9).

Від підпису в акті водій ОСОБА_2 відмовився, про що здійснена відповідна відмітка.

12.11.2018 року за №11911/1-32-18 від Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, за підписом начальника Управління Чекал М.П., надійшло запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким ТОВ «Автотранслайн» запрошено на розгляд справи по акту №095389 від 01.10.2018 року, №095343 від 03.10.2018 року, №095346 від 03.10.2018 року №097657 від 17.10.2018 року №097636 від 18.10.2018 року (а/с. 10).

03.12.2018 року до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області направлені заперечення, в яких представник ТОВ «Автотранслайн» №095345 від 03.10.2018 року, №095343 від 03.10.2018 року, №095346 від 03.10.2018 року, №097657 від 17.10.2018 року (а/с. 15-16).

03.12.2018 року №2018 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесена Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №091324, якою на ТОВ «Автотранслайн» накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а/с.8).

03.12.2018 року за №13041/1-33-18 на адресу ТОВ «Автотранслайн» направлено лист та копії постанов №№25 про накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 6800,00 грн.

ТОВ «Автотранслайн» скористалось порядком адміністративного врегулювання та направило до Державної служби з безпеки на транспорті скарги від 11.12.2018 року на постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу від 03.12.2018 року №№ 091322, 091323, 091324, 091325.

09.01.20189 року за №15003/15-19 Державною службою за безпеки на транспорті розглянуто скарги ТОВ «Автотранслайн» і прийнято рішення яким постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу від 03.12.2018 року №№ 091322, 091323, 091324, 091325 залишено без змін, а скарги - без задоволення (а/с. 21-22).

Рішення Державної служби за безпеки на транспорті від 09.01.2019 року отримано ТОВ «Автотранслайн» 19.01.2019 року відповідно до поштового конверта (а/с.23).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Юридичний спір в даній справі виник з приводу, на думку позивача, протиправних дій Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі Акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2007 р. № 1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пункт 4 Порядку передбачає, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області у період з 01.10.2018 року по 07.10.2018 року на автомобільній дорозі Н-01 Київ - Знам'янка 241 км+800, 244 км, 284 км., відповідно до направлення на рейдову перевірку №004937 від 02.10.2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області 03.10.2018 року здійснена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Абзацом 3 пункт 20 Порядку, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

За результатами перевірки складено Акт №095345 від 03.10.2018 року, яким встановлені порушення, передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Стаття 1 зазначеного Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Стаття 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частина 3 статті 48 Закону, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При перевірці встановлено, що рух автомобільними дорогами України здійснювався із перевищенням вагових обмежень, а дозвіл, що дає право на такий рух у водія підприємства ТОВ «Автотранслайн» - відсутній.

Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 закріплено механізм визначення габаритів транспортного засобу для визначення загального навантаження задля безпечного руху автомобільними дорогами України.

Відповідно до Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (в редакції, чинній на час проведення перевірки) передбачає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до пунктів 2, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року № 1094.

Згідно пункту 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття «габаритно-ваговий контроль» - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Поряд з цим підпунктом 5-1 пункту 2 Порядку № 879 встановлено поняття «документальний габаритно-ваговий контроль» - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Саме документальний габаритно-ваговий контроль було здійснено посадовим особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області на підставі наданих водієм ТОВ «Автотранслайн» ОСОБА_2 документів: посвідчення водія, свідоцтв про реєстрації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2 та напівпричепу марки «ВАРЗ» державний номер НОМЕР_3, а також накладної №12199 від 03.10.2018 року, про що зазначається представником відповідача у відзиві на адміністративний позов та підтверджується фото копією зазначених документів.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При вирахуванні габаритно-вагових параметрів були взяття данні щодо маси вантажу саме з накладної №12199 від 03.10.2018 року, а не з товарно-транспортної накладної, як то передбачено Законом.

Разом з цим, товарно-транспортна накладна (ТТН) є основним первинним документом, який містить інформацію про перевезення вантажу, обсяги такого перевезення та відповідальних за його здійснення осіб. Цей документ використовується для внутрішніх (в межах України) перевезень.

Нормативно-правовою базою для використання ТТН є:

ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт»;

п. 11 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363;

«Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», затверджений постановою КМУ від 25.02.2009 № 207.

Видаткова накладна використовується для обліку руху матеріальних цінностей усередині підприємства та їх відпуску господарствам свого підприємства, розташованим за межами його території, а також стороннім організаціям.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Форму видаткової накладної не затверджено. Однак, є Накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів (форма № М-11), затверджена наказом Мінстату від 21.06.1996 р. № 193 (далі - наказ № 193). Зазвичай саме цей документ беруть за зразок для розроблення видаткової накладної.

Крім цього, суд зазначає, що ані в Порядок №879, ані Закон України «Про автомобільні дороги» взагалі не містить переліку документів на підставі яких можливо здійснити документальний габаритно-ваговий контроль.

А відтак, законодавством чітко не встановлено чи можливо інформацію саме з видаткової накладної щодо маси вантажу враховувати при проведенні документального габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.45 Висновку Венеційської комісії «За демократію через право (Мірило правовладдя)», засаднича вимога правовладдя полягає в тому, що повноваження органів публічної влади мають бути визначені приписами права. Позаяк законність висунутого щодо дій посадовців публічної влади, вона так само вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії та в наступному діяли в межах повноважень, наданих їм, і як наслідок - дотримувалися процесових і матеріальних приписів права.

Також, відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред'явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

Згідно п. 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Тобто, із зазначених положень вбачається, що тільки при отриманні довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, посадові особи Укртрансбезпеки можуть достовірно визначити чи належить транспортний засіб до великовагових та/або великогабаритних.

Також, слід зазначити, що Порядком №879 не закріплений механізм визначення відношення транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних за результатами саме документального габаритно-вагового контролю.

Повертаючись до визначення поняття габаритно-вагового контролю закріпленого у Правилах дорожнього руху, чітко встановлено, що це перевірка вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження).

Тобто, окрім визначення ваги транспортного засобу (що відображена у реєстраційни документах, документах на вантаж), причепу та вантажу, обов'язковому визначенню підлягає ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу, а також навантаження фактичне і маса окремо на осі).

Відповідно до Акту перевірки перевищення вагових параметрів встановлено на підставі даних визначених у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» та напівпричепу марки «ВАРЗ» загальної маси вантажу за накладною.

Вага автомобілю «MERCEDES-BENZ» дорівнює 8 т 980 кг, напівпричепу «ВАРЗ» 11000 т, вантажу (щебінь) 37 т 340 кг, що у сумі дорівнює 57 т 320 кг, на підставі чого посадовим особами Укртрансбезпеки зроблено висновок про перевищення вагових параметрів відповідно відсутній дозвіл (до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), що дає право на рух у разі такого перевищення.

Таким чином, при визначенні вагових параметрів транспортного засобу ТОВ «Автотранслайн», посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області були допущені значні порушення законодавства про автомобільний транспорт, Порядку 879, що виключає можливість точного визначення перевищення, оскільки не враховані ряд показників.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як то передбачено ч. 5 ст. 242 КАСУ.

У Постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року по справі №539/655/17 сформовано правову позицію щодо здійснення розрахунку на підставі документів, що дає змогу віднести транспортний засіб до великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів:

«Доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач Управління належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Проте, жоден із викладених вище документів матеріали справи не містять, а отже відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури.

В письмових запереченнях відповідач зазначає, що 01 березня 2017 року Управління згідно товарно-транспортної накладної № 904387 здійснювалось перевезення вантажу (яблука) масою 39, 960 тон. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вантажний сідловий тягач DAF XF 105.460 з масою навантаження -8198 кг. та напівпричіп його повна маса складає 9500 кг. Згідно підрахунку ( 39,960 т.+8198 кг.+9500кг.=57658т.)- маса великовагового вантажу складає понад 40 т., а саме 57658т.

Однак, даний розрахунок суд не може взяти до уваги, оскільки він не підтверджується письмовими доказами. Матеріали справи містять лише масу без навантаження вантажного сідлового тягача DAF XF 105.460 - 8198 кг. Копія накладної виготовлена неякісно та відзнята не повністю, що унеможливлює з'ясування її змісту. Інших даних розрахунку матеріали справи не містять взагалі».

Розрахунок щодо встановлення вагових параметрів зроблений у Акті перевірки від 03.10.2018 року №095345 суд не може взяти до уваги, оскільки він не підтверджується письмовими доказами.

Матеріали справи містять лише масу без навантаження автомобілю «MERCEDES-BENZ», напівпричепу «ВАРЗ» та вантажу.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об'єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року «Рисовський проти України» зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є «гарантією стабільності суспільних відносин», яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов'язок виправити свої помилки.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку що постанова №091324 від 03.12.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу підлягає скасуванню, оскільки належним чином не підтверджено порушення норм Закону України «Про автомобільний транспорт» ТОВ «Автотранслайн» пр. здійснення вантажних перевезень.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, вмотивовувати - наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його прийняття.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Державної служби з безпеки на транспорті за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн» до ОСОБА_1 Укртрансбезпеки в Одеській області, ОСОБА_1 Укртрансбезпеки в Кіровоградській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати Постанову №091324 від 03.12.2018 року про накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн.

Стягнути з Державної служби з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн», суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією №MP_AB170991KOA_5580522 від 07.02.2019 року у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранслайн», , адреса: 67000, Одеська область, м. Одеса, вул. Генуєзька, буд. 1а, телефон: .

Представник позивача ОСОБА_6, адреса: АДРЕСА_1, телефон: НОМЕР_4, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області - адреса: 065045, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4, , телефон: , 737 75 61

Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області - адреса: 250131, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Автолюбителів, буд. 2,, телефон: (0522) 35 51 44, адреса електронної пошти:

Державна служба України з безпеки на транспорті - адреса: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, , адреса електронної пошти:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.