Справа № 0940/2327/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2018/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 0940/2327/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання до вчинення дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Лучко О.О. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 16.01.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - ОУПФУ, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови провести з 11.10.2017 перерахунок пенсії позивачу із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) та зобов'язати провести такий перерахунок і виплату пенсії позивачу, починаючи з 11.10.2017.

Позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просив зобов'язати ОУПФУ провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.10.2017 року із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, а саме - із збільшенням пенсії на 10% від заробітку 11045 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII) внесені доповнення до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, згідно яких право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV). Зазначена законодавча норма в редакції до 01.10.2017 не містила застережень щодо збільшення розміру пенсії у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV. Виплата пенсії позивачу проводиться відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV, а тому підстави для перерахунку пенсії позивачу на підставі частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ немає.

Справа призначена та розглядалася апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році ІІ категорії, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 видане 22.04.1992.

Відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.07.2017 в адміністративній справі № 345/1831/17, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, зобов'язано ОУПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категоріії з 12.01.2017.

Згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 у справі № 809/370/18, яке набрало законної сили на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018, зобов'язано ОУПФУ провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 12.01.2017 відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років.

На виконання вказаного судового рішення відповідач відповідно до розпорядження від 27.07.2018 № 167859 провів перерахунок пенсії позивачу із збільшенням її на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років з урахуванням середньомісячного заробітку, який враховується для обчислення пенсії позивачу - 11045, 01 грн. Відповідно доплата за понаднормовий стаж становила 1104,50 грн., а загальний розмір пенсії - 5860,44 грн.

Листом від 28.09.2018 за вих. № 12610/03-К ОУПФУ повідомило позивача про те, що перерахунок пенсії проведено з 12.01.2017 по 10.10.2017, оскільки з 11.10.2017 набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII. Відтак, розмір пенсії позивача з 11.10.2017 становить 4755,94 грн., що підтверджується розпорядженням від 27.07.2018 № 167859.

02.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплати йому пенсії з 11.10.2017 відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Відповідач листом від 14.11.2018 № 633/С-15 повідомив позивача про те, що оскільки йому призначена пенсія на умовах частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV, для розрахунку пенсії не підлягає до застосування частина друга статті 56 Закону № 796-ХІІ з внесеними змінами до неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина пенсії має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Тому, особам, яким призначена пенсія з урахуванням вказаного Закону, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, частиною другою статті 27 якого встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Пунктом 13 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Законом № 796-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796-XII (в редакції чинній на час призначення, перерахунку за судовими рішеннями пенсії позивача) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Разом з тим, порядок перерахунку пенсій Законом № 796-XII не визначений, а тому за аналогією закону застосовуються положення Закону № 1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дана розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

При цьому, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне відмітити, що з 01.01.2004, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону № 796-ХІІ без врахування положень Закону № 1058-IV є неможливим; і навпаки - застосування окремих положень Закону № 1058-IV не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 7 липня 2015 року № 21-727а15 та Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018 року № К/9901/684/17.

Обставини справи свідчать про те, що позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Крім того, судовими рішеннями підтверджено право особи на перерахунок пенсії відповідно до вимог частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку. На виконання чого, ОУПФУ винесені відповідні розпорядження.

Разом з тим, з 11.10.2017 набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким у статті 56 Закону № 796-ХІІ пункт 2 доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Нормою частини другої статті 27 Закону № 1058-IV надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 57 Закону № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону № 1058-IV. У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Відтак, зміни, що внесені до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, стосуються порядку обчислення фактичного середньомісячного заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у зв'язку із понаднормовим страховим стажем.

Пенсія по віку позивачу призначена з 12.01.2017 року і судовими рішеннями підтверджено право ОСОБА_1 отримувати пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку. Частину другу статті 56 Закону № 796-ХІІ доповнено з 11.10.2017 відповідно до Закону № 2148-VIII. Відтак вказані зміни, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли значно раніше, ніж Закон № 2148-VIII набрав чинності.

Таким чином, покликання скаржника на зміни, внесені Законом № 2148-VIII, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи порушені відповідачем при відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).

Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 0940/2327/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська