Справа № 278/1401/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/1401/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

02 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (рішення ухвалено суддею Єфіменко О.В. у м.Житомир, повний текст судового рішення складено 21 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у затвердженні ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 8,1522 га для ведення фермерського господарства в оренду на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 8,1522 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що суб'єктом владних повноважень за відсутності законних правових підстав було відмовлено ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі 8,1522 га на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання затвердити проект землеустрою - задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом від 19.02.2018 за №Р-494/0-661/0/22-18 у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки в оренду у розмірі 8,1522 га для ведення фермерського господарства на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 8,1522 га для ведення фермерського господарства на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 1762,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України у проекті землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства є невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідач вважає, що суд не вправі втручатись в діяльність суб"єктів владних повноважень, оскільки втручання в дискреційні повноваження виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Стверджує, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області при розгляді звернення позивача діяло у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що 09.06.2014 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держземагенства у Житомирській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 8,00 га для ведення фермерського господарства (а.с. 16).

Наказом Головного управління Держземагенства у Житомирській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 06.08.2014 №6-944/14-14-СГ надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої на території Житомирського району за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради орієнтовною площею 8,00 га для ведення фермерського господарства (а.с. 17).

06.05.2015 Управлінням Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області присвоєно земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 та внесено реєстраційний запис про реєстрацію земельної ділянки про земельну ділянку Державному земельному кадастрі, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру від 06.05.2015 (а.с. 60-61).

ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 8,1522 га в оренду громадянину ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Вертокиївської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області (а.с. 8-54).

Згідно з Висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управлінням Держземагентсва у Житомирському районі Житомирської області Головного управління Держземагентсва у Житомирській області від 16.04.2015 року №19-603-0.4-4099/2-15 ОСОБА_3 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 8,1522 га в оренду гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель державної власності на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за умови врахування зазначених вимог (зауважень) в установленому законом порядку (а.с. 34).

Протягом 2017-2018 позивач неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки у розмірі 8,1522 га для ведення фермерського господарства на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району.

Листами від 06.10.2017 за №Р-14330/С-11026/6-17, від 29.12.2017 за №Р-17053/0- 12653/6-17, від 19.02.2018 за №Р-494/0-661/0/22-18 відповідач відмовляв позивачу у затвердженні вказаного проекту (а.с.55-59).

При цьому, відповідач у листі від 19.02.2018 за №Р-494/0-661/0/22-18 (а.с. 55), яким оформив своє останнє рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою вказав на такі недоліки:

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки пронумерувати та прошити враховуючи вимоги ст.50 Закону України "Про землеустрій".

- завдання на виконання робіт не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №266 «Про затвердження типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме у розділі «Характеристика об'єкта» вказати вірно цільове призначення та у розділі «вихідні дані» вказати відповідну площу ділянки.

- акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає додатку №2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, а саме: відсутнє погодження власників (користувачів) суміжних земельних ділянок (землі державної власності).

При цьому відповідач у вказаних листах посилався на різні недоліки, проте проект землеустрою впродовж вказаного періоду часу не змінювався.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлена листом від 19.02.2018 №Р-494/0-661/0/22-18, прийнята з порушенням ч.2 ст.19 Конституції України та не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України. Крім того суд зазначив, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, затвердити проект землеустрою, або ні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 4 ст.122 ЗК України установлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, органом уповноваженим на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності є - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства врегульовано Законом України № 973-IV від 19.06.2003р. «Про фермерське господарство».

Зокрема, приписами ст.7 цього Закону передбачено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України.

За змістом частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Встановлено, що позивач отримав дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки про, що свідчить наказ ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 06.08.2014 №6-944/14-14-СГ.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно частини 4 статті 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

У свою чергу, частиною першою статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до частини четвертої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною п'ятою статті 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Таким чином, статтею 186-1 ЗК України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Водночас, статтею 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Судами встановлено, що поданий відповідачу на затвердження проект землеустрою за змістом у повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій" щодо складу та обсягу документів.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою. Листи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області про відмову у затвердженні проектів землеустрою обґрунтовані щоразу наявністю нових недоліків вказаного проекту.

Слід зазначити, що проект землеустрою підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який за результатом перевірки обов'язкових до подання документів, передбачених ст.50 Закону України "Про землеустрій", надає вмотивований висновок стосовно можливості його затвердження.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, апелянт діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", а тому є підстави для визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у затвердженні проекту землеустрою протиправними.

З приводу доводів відповідача в апеляційній скарзі про втручання суду в його дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Апелянт листами протягом двох років з різних підстав відмовляв позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Вказані відмови обґрунтовані щоразу виявленням нових недоліків проекту, у зв'язку з чим, саме по собі судове рішення про визнання дій щодо відмови у затвердженні проекту протиправними не відновить порушених прав позивача.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, суд першої інстанції правильно зобов'язав відповідача затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 8,1522 га для ведення фермерського господарства на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність дій щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення про задоволення позовних вимог відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і оскаржуване судове рішення ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для вирішення спору, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 квітня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Шидловський В.Б.