Справа № 505/1562/18
Суддя: Павловська Г. В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/1562/18
Провадження № 2-а/505/10/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:головуючої судді: Павловської Г.В.,

при секретарі судового засідання: Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Савранського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції Кисляк Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Савранського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції Кисляк Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.05.2018 року, приблизно о 14 год. 00 хв. Він керував транспортним засобом, автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 по вул..Миру, 59, смт.Саврань Одеської області. В цей час йому стало погано, різко погіршилося самопочуття та відповідно до ПДР він увімкнув світлову аварійну сигналізацію і був вимушений зупинити свій автомобіль. Одразу до нього під`їхав автомобіль поліції, не вислухавши його пояснення, та не привітавшись інспектор повідомив, що він порушив зупинку в зоні знаку 3.34 ПДР «Зупинка та стоянка заборонена». Одразу інспектором його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та винесено постанову серії НК №886724, відповідного до якої він, ОСОБА_1 15.05.2018 р. о 14:00 у смт. Саврань Одеської області вул..Миру, 59, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109 д.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР «Зупинку та стоянку заборонено». Вважає, що вказана постанова інспектора СРПП Савранського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції Кисляк Олександра Сергійовича від 15.05.2018 р. є незаконною необґрунтованою, та такою, що не підтверджується жодними належними допустимими та достатніми доказами, прийнятою з порушенням права на справедливий та неупереджений розгляд справи, виходячи з тогощо притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, що відповідачем встановлено не було.

Позивач зазначив, що вимушено зупиняючи автомобіль в даному місці він керувався ПДР, а саме п.1.10, де чітко вказано, що у разі вимушеної зупинки, в місці де зупинка заборонена водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти у відповідності до п.п.9.9 ПДР України, що він і зробив, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію. При цьому, ним було вжито всіх необхідних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, переконавшись, що він не перешкоджає проїзду транспорту по вказаній вулиці, що вимушена зупинка не створює аварійно-небезпечної ситуації. Однак інспектором не було встановлено дійсних обставин справи, не опитано свідків вказаної події та не зазначено мотивів відхилення доказів, на які посилався позивач, натомість, доводи, на які посилався відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами. Крім того, під час складання постанови інспектор не представився, чим порушив п.п.2.14 ПДР України. При складанні постанови йому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.. 63 Конституції України, зазначена постанова винесена з порушенням та помилками, його прізвище, адреса та місто проживання записані невірно, з помилками та не є дійсними.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач поліцейський СРПП Савранського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенант поліції Кисляк Олександр Сергійович повідомлений належним чином про час та місце розгляду справ, про що свідчить його підпис в поштовому повідомленні про отримання судової повістки, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило. Суд, керуючись ч.3 ст.205 КАС України, розглянув справу за відсутності відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши оригінал постанови, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїНК №886724,ОСОБА_1 15.05.2018 р. о 14:00 у смт. Саврань Одеської області вул..Миру, 59, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109 д.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР «Зупинку та стоянку заборонено», чим порушив п. 3.34 ПДР України, чим скоївадміністративне правопорушення передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів,ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.3.34 д.1 ПДР України, в зоні дії дорожнього знаку "Зупинку заборонено", забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 15.1ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) - п.15.2ПДРУкраїни.

Вимушено зупинкою, згідно п.1.10 розділу 1 "Загальні положення" вважається, припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Правила поведінки водія у разі вимушеної зупинки на дорозі регламентовано п. 15.14 ПДР України у відповідності до якого, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити-діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 ПДР України, тобто, у разі вимушеної зупинки увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивнез`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, не було надано суду матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст.73,74 КАС Україниу якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова була винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без доказової бази, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України.

За наведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню,

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-246, 250, ст. 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Савранського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції Кисляк Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.05.2018 року серія НК № 886724, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя- Г.В.Павловська