Справа № 816/1281/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р.Справа № 816/1281/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава) від 30.11.2018 року по справі № 816/1281/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої компенсації у розмірі 22833,84 грн на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 р. у справі №816/1281/18 протиправною;

- надіслати окрему ухвалу на адресу Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 р. у справі №816/1281/18 протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, постановлення окремої ухвали та встановлення судового контролю.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з ухвалою суду мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не довів обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання. Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі № 816/2020/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 18.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, а саме просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 22.02.2010 у справі №2а-561/2010 за період з 22.05.2008 р. по 31.10.2011 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.18 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, викладену у листі від 19.03.18 вих. №506/М-03, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 22.02.10 у справі №2а-561/2010 за період з 22.05.08 по 31.10.11.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.18 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.18 у цій справі - без змін.

12.11.2018 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №816/1281/18 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 22.02.10 у справі №2а-561/2010 за період з 22.05.08 по 31.10.11, який 26.11.18 пред'явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

31.10.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою щодо виплати компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.05.2008 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року.

15.11.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом №1623/М-03 повідомило позивача, що виплату компенсації втрати частини доходів за затримку у виплаті пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.10.2017 року, буде забезпечено згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

З огляду на викладене, вважаючи, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області під час виконання рішення суду є протиправними, позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для вжиття судом заходів реагування, передбачених статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

З системного аналізу вищевказаних положень Закону, колегія суддів дійшла висновку про відокремлення в окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.10.2018 року по справі №556/2081/17.

Щодо вимог позивача про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення виплати позивачу нарахованої компенсаційної виплати в розмірі 22833,84 грн. на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 у справі № 816/1281/18, в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів зауважує на таке.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 у справі № 816/1281/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, викладену у листі від 19.03.18 вих. №506/М-03, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 22.02.10 у справі №2а-561/2010 за період з 22.05.08 р. по 31.10.11 р.

Вищезазначене судове рішення набрало законної сили 17.10.2018 року.

На виконання вимог чинного законодавства, Полтавським окружним адміністративним судом 12.11.2018 року видано виконавчий лист про справі № 816/1281/18, який 26.11.2018 року був пред'явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 у справі № 816/1281/18 пенсійним органом проведено розрахунок виплати компенсації, про, що свідчить копія розрахунку виплати компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії позивачу за період з 22.05.2008 р. по 31.10.2011р. (а.с. 102-111).

Отже, в період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2011 року відповідач здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії позивачу, тому рішення суду в частині зобов'язання провести нарахування компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії фактично виконане.

Щодо виплати позивачу суми нарахованої компенсації.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахована позивачу сума компенсації має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ефективний доступ до суду включає право на виконання рішення суду без невиправданих затримок. Проте, колегія суддів зазначає, що затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 у цій справі не вирішувалось питання про його негайне виконання, тому рішення суду має бути виконане відповідачем у розумний строк.

15.11.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом №1623/М-03 повідомила позивача, що виплату компенсації втрати частини доходів за затримку у виплаті пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.10.2017 року, буде забезпечено згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. .

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.18 №649, затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Так постанова набула чинності 28.08.2018, тоді як рішення у цій справі набрало законної сили 17.10.2018. Отже, положення постанови застосовуються до спірних правовідносин.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року. Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв'язку з цим прав позивача.

Підстави для невиконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.18 №649 у відповідача відсутні, оскільки така постанова є чинною, не змінена та не скасована.

Крім того, суд враховує, що зазначеною постановою Кабінету Міністрів України до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік внесені зміни, якими передбачено перерозподіл коштів з метою фінансування видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За відсутності обставин бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали. Отже, заяву позивача у цій частині належить залишити без задоволення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в порядку ст. 382 КАС України, колегія суддів зауважує на таке.

Судовий контроль у формі зобов'язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов'язанні суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб'єкта владних повноважень обов'язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов'язки виконати без достатніх зволікань.

У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю. Водночас, залученими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що відповідач вживає заходів з метою своєчасного виконання судового рішення без достатніх зволікань

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 по справі № 816/1281/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року по справі № 816/1281/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій

Повний текст постанови складено 08.04.2019 року