Справа № 212/6081/17
Суддя: Пустовіт О. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/6081/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської в складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., при секретарі судового засідання Мігрін Н.С., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача Бовкуна О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі КУ "Будинку нічного перебування" КМР про зобов'язання вчинити дію та визнання права, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Держави Україна в особі КУ «Будинку нічного перебування» КМР про зобов'язання вчинити дію та визнання права, пояснивши свою заяву тим, що 18.07.2017 р. він звернувся до відповідача через управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівського районної у м. Кривий Ріг із запитом, в якому просив надати інформацію про прийняті рішення про реєстрацію з 18.07.2017 р. ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, відповідно до ст.ст. 6, 9 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», просив надати довідку про склад сім'ї, вжити системи заходів спрямованих на усунення правових , соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігти втраті цих прав і попередити виникнення негативних наслідків, однак відповіді на запит так і не отримав. У зв'язку із чим вважає, що йому було завдано відповідачем моральної шкоди, обґрунтовує її тим, що відповідач ввів його у психологічний шок, що призвело до втрати апетиту, головних болів, безсоння, моральну шкоду оцінює в розмірі 96 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 13 грудня 2018 року подав уточнений адміністративний позов, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі КУ« Будинку нічного перебування» КМР, яка виявилася у ненаданні належної відповіді на запит від 18.07.17р.- який не прийняв рішення про реєстрацію з 18.07.17 р. ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, відповідно до ст.ст. 6,9 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей»; зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів надати, відповідно до законодавства належну обґрунтовану відповідь та документи на його запит від 18.07.17 р., прийняти рішення про реєстрацію з 18.07.17 р., надати довідку про склад сім'ї, звернутися до виконкому міської ради у м. Кривого Рогу для вжиття системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності; стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 277950,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача Бовкун О.П. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Посилався у своїх поясненнях на письмове заперечення, яке міститься в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, встановив такі обставини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви від 18.07.2017 року ОСОБА_2 звертався до КУ "Будинок нічного перебування", в якій просив прийняти рішення про реєстрацію з 18.07.2017 року його та доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, визнати індивідуальним актом реєстрацію місця проживання з 08.01.2019р., який не має постійного місця проживання за юридичною адресою АДРЕСА_1 спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, відповідно до ст.ст. 6, 9 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», просив надати довідку про склад сім'ї, вжити системи заходів спрямованих на усунення правових , соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігти втраті цих прав і попередити виникнення негативних наслідків.

За приписами ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 7 вказаного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15, 16 вищевказаного Закону.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) - ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян".

Частиною 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів - ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов'язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.

З копії листа від 01.08.2017 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 21.07.2017 р. вбачається, що відповідачем було надано ОСОБА_2 відповідь за підписом директора КУ «Будинок нічного перебування» КМР Бовкун О.П., про те, що згідно ст. 8 ЗУ « Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Ухвалою суду від 25.02.2019 було витребувано з КУ «Будинок нічного перебування» КМР докази, на виконання ухвали 25 березня 2019 року надійшло повідомлення про те, що 01.08.2017 з управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної в місті ради до установи надійшла заява ОСОБА_2 від 18.07.2017 (лист був зареєстрований за вхідним номером С-5 від 01.08.2017) щодо прийняття рішення про надання реєстрації з 18.07.2017 і довідки про склад сім'ї (особисто в установу ОСОБА_2 не звертався).

Розгляд заяв і звернень громадян в комунальній установі «Будинок нічного перебування» КМР проводиться згідно Закону України «Про звернення громадян» Діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку «Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації», затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 14 квітня 1997 р.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до КУ «Будинок нічного перебування» з аналогічними одніми і тими ж питаннями, у відповідь на які йому неодноразово повідомлялось про порядок і умови надання реєстрації та надання довідки про склад сім'ї, відповідно до ст. 8 п.2 Закону України «Про звернення громадян» ( стаття 8. п.2 «Звернення, які не підлягають розгляду та вирішенню». Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними) надана письмова відповідь (зареєстрована за вихідним номером 689 від 01.08.2017) за підписом керівника установи. Відповіді заявникам відправляються простим листом (поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки).

Згідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, однак в своїй заяві від 18.07.2017 ОСОБА_2 такого побажання не висловлював, тому розгляд заяви був проведений без його запрошення.

Отже, спір між сторонами виник з підстав фактичного не надання відповідачем відповіді на запит позивача про отримання інформації.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі статтею 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод, тощо.

Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону України № 393/96-ВР, а саме: звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення, також, може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні, також, має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

За приписами статті 7 Закону України № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно зі статтею 8 Закону України № 393/96-ВР, письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом третім та десятим частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Щодо позовних вимог про відшкодування на користь ОСОБА_2 моральної шкоди , слід зазначити наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "(із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

При цьому, позивачем не надано доказів спричинення йому немайнових втрат, як таких, що сталися саме внаслідок бездіяльності відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно наданої позивачем довідки Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 10.11.2017, позивач ОСОБА_2 отримує компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І гр. - ОСОБА_5, сукупний розмір отриманої виплати за період з 01.05.2017 по 01.10.2017 склав 164,52 грн.

Згідно п.1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №558 від 29.04.2004, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Таким чином, згідно аналізу наведеної вище норми слідує, що обов'язковою умовою для призначення компенсаційної виплати є те, що особа якій вона призначена повинна бути непрацюючою.

Таким чином суд, погоджується з доводами позивача ОСОБА_2, щодо його тяжкого матеріального стану та вважає необхідним звільнити його від сплати судового збору, а судові витрати відповідно до ст.139 КАС України компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 139, 241-243, 245, 250, 255 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі КУ "Будинку нічного перебування" КМР про зобов'язання вчинити дію та визнання права - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2019 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт