Справа № 826/12394/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2019 року № 826/12394/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 06 вересня 2017 року, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна служба геології та надр України (адреса: 03680, м. Київ, вул. Ежена Потье, 16) (далі - позивач) із позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) (далі - відповідач), у якій просить суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанської А.Л. від 06 вересня 2017 року про накладення штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. у рамках ВП №54497744.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем незаконно винесено постанову про накладення штрафу від 06 вересня 2017 року, оскільки Державною службою геології та надр України подано касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанції. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження №54497744 також оскаржується позивачем у судовому порядку.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що постанова про накладення на позивача штрафу винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду.

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, судом ухвалено рішення про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року залишено без змін.

08 серпня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №826/18325/16 щодо зобов'язання Державної служби геології та надр України продовжити строк дії та видати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта»: спеціальний дозвіл № 832 від 31.03.1997 року на видобування корисних копалин Заводівського родовища на 20 років до 31.03.2037 року; спеціальний дозвіл № 946 від 27.06.1997 року на видобування корисних копалин Коржівського родовища на 20 років до 27.06.2037 року; спеціальний дозвіл № 1038 від 12.08.1997 року на видобування корисних копалин Козіївського родовища на 20 років до 12.08.2037 року.

11 серпня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №54497744).

Пунктом 2 цієї постанови зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

06 вересня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про накладення на Державну службу геології та надр України штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, штраф накладається на боржника у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, необхідним також є повідомлення боржника, шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання його виконати рішення суду у встановлений законодавством строк.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, у зв'язку з тим, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року оскаржена ним у касаційному порядку, з огляду на наступне.

Як вбачається з комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» Державною службою геології та надр України було оскаржено у судовому порядку постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11 серпня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54497744.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, зі змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року вбачається, що суд, ознайомившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 серпня 2017 року №К/800/29206/17 встановив, що суд касаційної інстанції не зупинив виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року, яка набрала законної сили 03 серпня 2017 року та є обов'язковою до виконання, згідно із приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того слід зазначити, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

Встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем 11 серпня 2017 року, а оскаржувана постанова про накладення штрафу - 06 вересня 2017 року, тобто через 26 днів.

Будь - яких доказів виконання рішення суду позивачем не надано.

Також, доказів порушення відповідачем строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №54497744, або доказів на підтвердження дати отримання такої постанови позивачем суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність його дій, вчинених в рамках виконавчого провадження №54497744 з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 06 вересня 2017 року відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов