Справа № 760/5759/18
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1171/18
у справі №760/5759/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Мамчура Вадима Сергійовича /про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

01.03.2018 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №106504 від 20.02.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2018 о 18.45 він керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Чорновола в м Вишневе Київської області, та був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним вимог п. 14.2 г) Правил дорожнього руху, а саме, у зв'язку з тим, що він, здійснюючи обгін, створив перешкоду транспортному засобу, який він обганяв, не переконавшись при цьому, що після обгону він зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. В наступному на місці зупинки відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на те, що встановлені відповідачем обставини, на які він посилається у оскаржуваній постанові, а саме, порушення ним Правил дорожнього руху, насправді не мали місця. Жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення відповідач йому не навів, разом з цим у своїх письмових поясненнях, наданих на місці зупинки, він та ОСОБА_3, який був очевидцем вказаних подій, зазначили про відсутність порушення п. 14.2 г) Правил дорожнього руху. Крім цього позивач, серед іншого, звертає увагу на те, що відповідачем допущено порушення ст. 276 КУпАП, яка визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу, в той час як справа відносно нього була розглянута на місці зупинки автомобілю.

Позивач в судове засідання не прибув, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представником відповідача надано відзив, у якому останній просить відмовити в задоволенні позову, вказує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення винесена відповідачем з дотриманням вимог закону, на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано відеозапис з місця події.

З огляду на наявність даних про належне повідомлення учасників справи про дату і час судового засідання, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи у їх відсутності на підставі наявних у ній доказів, оскільки за наведених обставин неявка учасників справи відповідно до вимог ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2018 о 18.45 позивач, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Чорновола в м. Вишневе Київської області, де був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху.

На місці зупинки відповідачем, інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Мамчуром В.С., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач виніс постанову серія ВР №106504 від 20.02.2018, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до зазначеної постанови відповідач серед іншого встановив, що позивач 20.02.2018 о 18.45, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Чорновола в м. Вишневе Київської області, здійснюючи обгін, створив перешкоду транспортному засобу, який він обганяв, не переконавшись при цьому, що після обгону він зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу, чим порушив п. 14.2 г) Правил дорожнього руху.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікував за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Позивачем оспорюється винесена відповідачем постанова як незаконна, вказуючи при цьому на відсутність з його буку порушення Правил дорожнього руху, та порушення відповідачем вимог ст. 276 КУпАП щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу. Крім цього, позивач вказує серед іншого на те, що відповідачем не було задоволено його клопотання про пред'явлення доказів, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП.

Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого полягає у порушенні правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до вимог п. 14.2 г) Правил дорожнього руху, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пункті 1 розділу ІІІ, пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень частини другої статті 283 КУпАП, постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, в т.ч., про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів учасника справи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови обґрунтованими.

Порушення закону при розгляді справи, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, зокрема, неповнота з'ясування обставин справи, визнаються судом істотними порушеннями положень закону, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом, який наданий відповідачем на підтвердження правомірності свого рішення є відеозапис з місця зупинки автомобіля позивача, на якому зафіксовано розгляд справи відносно нього.

Разом з цим, на відеозаписі відсутні дані, які підтверджують факт самого порушення Правил дорожнього руху, яке ставиться у вину позивача згідно оскаржуваної постанови.

Тому, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що викладені відповідачем у письмових заперечення доводи та аргументи, а так само, дані, які вбачаються з представленого відеозапису місця зупинки автомобіля позивача, не доводять того, що останній 20.02.2018 о 18.45 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Чорновола в м Вишневе Київської області, порушив п. 14.2 г) Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки відповідачем на надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а доводи позивача про порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо неповноти з'ясування обставин справи, визнані судом істотними порушеннями положень закону, які порушують законні права та інтереси позивача.

Щодо доводів позивача про відсутність у відповідача підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення за наслідками такого розгляду оскаржуваної постанови на місці зупинки транспортного засобу, суд знаходить їх безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини.

Можливість відповідача діяти у такий спосіб витікає з приписів ст. 276 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Стаття 276 КУпАП в частині першій передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Офіційне тлумачення зазначеної норми надано в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015, згідно якого, положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, у даному випадку з боку відповідача не мало місця порушення вимог ст. 276 КУпАП, як про це стверджується відповідачем.

Таким чином доводи позивача про відсутність у відповідача підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення за наслідками такого розгляду оскаржуваної постанови на місці зупинки транспортного засобу судом до уваги не приймаються, однак, з урахуванням вищевикладених обставин, зазначене не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене позов належить задовольнити, скасувати постанову відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2/ до інспектора роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Мамчура Вадима Сергійовича /03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9/ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 106504 від 20.02.2018, винесену інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Мамчуром Вадимом Сергійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя В.В. Лазаренко