Справа № 460/99/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2019 року м. Рівне №460/99/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ромашко Л.Г.,

відповідача: представник Липко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в особі Рівненського інституту ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"
доУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в особі Рівненського інституту ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 12.12.2018 №ОМС-РВ 585/644/АВ/МГ-ФС-011 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 74460, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною, оскільки винесена на основі висновків акта перевірки, які не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Вказав на те, що Рівненський інститут як відокремлений підрозділ юридичної особи не є самостійним господарюючим об'єктом та не може нести відповідальність, в тому числі за ч.2 ст.265 КЗпП України. Також зазначив, що позивач не здійснював порушення трудового законодавства. Зокрема вказав, що позивач не порушував визначені законом мінімальні гарантії в оплаті праці працівнику ОСОБА_3 в січні 2018 року, оскільки встановлений штатом розмір заробітної плати є більшим за розмір мінімальної заробітної плати. Стосовно не проведення індексації заробітної плати директору ОСОБА_4, наголосив на тому, що станом на дату проведення інспекційного відвідування таку індексацію неможливо було здійснити, у зв'язку з відсутністю величини індексу інфляції. Крім того, враховуючи вимоги ст.24 Закону України "Про оплату праці", вказав, що позивач здійснив виплату заробітної плати директору ОСОБА_4 15.11.2018 та 30.11.2018, індексації - 06.12.2018, а тому вимоги чинного законодавства щодо виплати індексації заробітної плати дотримані. З огляду на наведене, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 22.01.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 04.03.2019 на 09:15 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

Ухвалою суду від 04.03.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 01.04.2019 на 09:15 год.

11.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування зазначив, що інспекційне відвідування позивача здійснено на виконання та у рамках чинного законодавства, з дотриманням визначеної законом процедури. Вказав про те, що за результатами інспекційного відвідування було складено акт інспекційного відвідування, яким встановлено порушення вимог Закону України "Про оплату праці" та Кодексу законів про працю України. Зазначив, що з огляду на те, що даний акт був підписаний позивачем без зауважень, він фактично визнав факт наявності виявлених порушень. Також вказав, що у позовній заяві позивачем не надано доказів щодо повного нарахування заробітної плати на 0,5 ставки перекладачу- дактилологу ОСОБА_3 у розмірі 1864,00 грн., а факт не проведення індексації директору ОСОБА_4 підтверджується розрахунковими відомостями та відомостями нарахування коштів на карткові рахунки та не заперечується стороною позивача. Додатково зазначив, що відповідно до Положення про Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" інститут несе відповідальність за результатами своєї діяльності в порядку і на умовах, що передбачені чинним законодавством України. Враховуючи наведене та допущення позивачем порушень законодавства про працю, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с.92-93).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і у відповіді на відзив, та просив їх повністю задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив у їх задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 30.11.2018 №86-осн та направлення на інспекційне відвідування від 03.12.2018 №08-6767 у період з 04.12.2018-05.12.2018 проведено інспекційне відвідування Рівненського інституту ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна".

Підставою для проведення інспекційного відвідування стала інформація Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

За результатами інспекційного відвідування 05.12.2018 інспектором праці відповідача складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОМС-РВ 585/644/АВ (а.с.11,14-21).

Відповідно до опису виявлених порушень акта інспекційного відвідування від 05.12.2018 позивачем, зокрема, допущено порушення:

- ч.3-1 ст.3 Закону України "Про оплату праці", а саме: працівник ОСОБА_3 відповідно до наказу від 06.09.2017 №56-ос працює за сумісництвом на посаді перекладача-дактилолога. Розмір посадового окладу ОСОБА_3 становить 1968,00 грн., що є меншим розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до штатного розпису встановлено надбавку до розміру мінімальної заробітної плати за посадою перекладача-дактилолога 1760,00 грн. згідно штатного розпису при умові норми відпрацьованого часу. Проте, розмір заробітної плати ОСОБА_3 за січень 2018 року з урахуванням умов трудового договору (0,5 ставки) менший розміру мінімальної заробітної плати - 1606,00 грн. при нормі - 1864,00 грн. (розмір посадового окладу 1968,00 грн. + доплата до мінімальної заробітної плати 1760,00 грн. = 3728 грн., 0,5 ставки = 1864,00 грн.).

- ч.6 ст.95 Кодексу законів про працю України, ст.33 Закону України "Про оплату праці", а саме: індексація заробітної плати не проведена директору ОСОБА_4 (посадовий оклад встановлено з 01.01.2018 у розмірі 6040,00 грн., розмір посадового окладу не змінювався) у листопаді 2018 року згідно розрахункової відомості за листопад 2018 року та відомостей нарахування коштів на карткові рахунки №319 від 15.11.2018 та №329 від 30.11.2018.

Даний акт інспекційного відвідування підписано позивачем та отримано один його примірник - 05.12.2018.

12.12.2018 начальником Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 05.12.2018 №ОМС-РВ 585/644/АВ (далі - Акт перевірки) прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-РВ 585/644/АВ/МГ-ФС-011 у сумі 74460,00 грн. за порушення вимог ч.3-1 ст.3 Закону України "Про оплату праці" та ч.6 ст.95 Кодексу законів про працю України, ст.33 Закону України "Про оплату праці" (а.с.12-13).

Вказану постанову позивачем отримано 12.12.2018.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу від 12.12.2018 №ОМС-РВ 585/644/АВ/МГ-ФС-011, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Згідно з п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом "б" частини першої цієї статті, належать: 1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством; 2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пп.4 п.1 Положення про Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 25.01.2018 №3889, управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень пп.6 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів, у тому числі, про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

Як встановлено судом, інспекційне відвідування позивача призначено наказом та проведено Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на підставі листа Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

Отже, інспекційне відвідування позивача проведено відповідачем за наявності законних на те підстав, у відповідності до вимог Порядку № 295.

Пунктами 19-20 Порядку № 295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Пунктом 27 Порядку № 295 визначено, що разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до приписів п.29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тобто, у відповідності до вимог абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України штраф накладається за факт вчинення порушень, виявлених в ході інспекційного відвідування.

Щодо правомірності накладення на Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" штрафу за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог законодавства про працю, суд зазначає наступне.

Зі змісту ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон України №108) слідує, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України №108 норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Статтею 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон України №2017) визначено, що державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Згідно зі ст.18 Закону України №2017 до державних соціальних гарантій відноситься, зокрема, індексація, де населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу вимог ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон України №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.33 Закону №108 в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є гарантією в оплаті праці, яка передбачена КЗпП України, вона є мінімальною державною гарантії в оплаті праці.

При цьому, суд враховує, що згідно з ст.3 Закону України №1282 індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотки. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, 12.12.2018 офіційно опубліковано повідомлення Державної служби статистики України про індекс споживчих цін (індекс інфляції), який у листопаді 2018 року щодо жовтня становив 101,4%, за період січень - листопад 2018 року - 108,9% (а.с.44).

Отже, станом на дату проведення інспекційного відвідування проведення належної індексації заробітної плати було фактично неможливим, у зв'язку з відсутністю обчисленого центральним органом виконавчої влади та опублікованого в офіційному періодичному виданні індексу споживчих цін.

Враховуючи, що станом на дату проведення інспекційного відвідування індексу споживчих цін згідно з вимогами Порядку №1078 не було обчислено та опубліковано Держстатом, то відповідачем не могло бути достовірно визначено індексацію за величиною приросту індексу споживчих цін на вказану дату.

В пункті 5 Порядку №1078 визначений порядок проведення індексації випереджаючим шляхом з урахування прогнозного рівня інфляції. Підвищення заробітної плати у зв'язку із зростанням рівня інфляції провадиться у порядку, визначеному у колективних договорах.

Отже, нарахування індексації випереджаючим шляхом - це альтернативний варіант нарахування індексації (право, а не обов'язок), застосування якого визначається в колективному договорі.

Матеріалами справи підтверджується, що виплата заробітної плати директору ОСОБА_4 в листопаді 2018 року була здійснена 15.11.2018 та 30.11.2018, індексація заробітної плати та її виплата була проведена 06.12.2018 (а.с.38, 41-43).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці" щодо невиплати індексації у листопаді 2018 року ОСОБА_4

У відповідності до приписів ст.3 Закону України №108 розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

При обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров'я, за роботу в нічний та надурочний час, роз'їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат.

Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Якщо розмір заробітної плати у зв'язку з періодичністю виплати її складових є нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, проводиться доплата до рівня мінімальної заробітної плати.

У разі укладення трудового договору про роботу на умовах неповного робочого часу, а також при невиконанні працівником у повному обсязі місячної (годинної) норми праці мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" від 05.09.2017 №56-ВК ОСОБА_3 прийнято на роботу з 06.09.2017 по 30.06.2018 на посаду перекладача-дактилолога на 0,5 ставки з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с.24).

Штатним розписом по Рівненському інституті Університету "Україна" з 01.01.2018 по 31.08.2018 встановлено розмір заробітної плати за місяць перекладача-дактилолога в загальній сумі - 3728,00 грн., з яких 1968,00 грн. - посадовий оклад та 1760,00 грн. - розмір доплати до мінімальної заробітної плати. Фонд заробітної плати за місяць за кількістю штатних посад - 0,50 визначено в розмірі 1864,00 грн. (а.с.26-27).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-VIII визначено розмір мінімальної заробітної плати за місяць - 3723,00 грн.

Тобто, встановлений штатним розписом розмір заробітної плати ОСОБА_3 в сумі 3728,00 грн. є більшим за мінімальну заробітну плату в сумі 3723,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до табеля обліку використання робочого часу за січень 2018 року ОСОБА_3 відпрацювала за місяць 21 день, 84 години (а.с.29).

Згідно розрахункової відомості за січень 2018 року ОСОБА_3 нараховано 1606,00 грн., з яких: 552,34 грн. - аванс за І половину місяця, 289,08 грн. - прибутковий податок, 24,09 грн. - військовий збір, 736,46 грн. - за ІІ половину місяця, всього утримано - 1601,97 грн. (а.с.45).

Згідно з відомостями про нарахування коштів №212, №217 (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників за січень 2018 року ОСОБА_3 нараховано 552,34 грн. та 736,46 грн. (а.с.30-31).

Доказів щодо повного нарахування заробітної плати на 0,5 ставки перекладачу-дактилологу ОСОБА_3 у розмірі 1864,00 грн. матеріали справи не містять.

Отже, перекладачу-дактилологу ОСОБА_3 фактично не нараховано заробітну плату відповідно до мінімального розміру, встановленого законодавством.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що Рівненським інститутом ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" порушено ч.3-1 ст.3 Закону України "Про оплату праці", щодо мінімальних гарантії в оплаті праці працівнику ОСОБА_3 в січні 2018 року.

Проте, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що обов'язок нести відповідальність за результати своєї діяльності та сплачувати штрафні санкції покладено на відокремлений підрозділ позивача, оскільки таке твердження суперечить нормами чинного законодавства України.

Зокрема, абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій несуть юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю.

Згідно з вимогами ст.80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно з ч.1,2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Разом з тим, Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" є відокремленим підрозділом юридичної особи ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", а не самостійною юридичною особою, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Вищий навчальний заклад "Відкритий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" () є юридичною особою, у складі якого є відокремлені підрозділи, зокрема, Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (код ЄДРПОУ ВП: 25736759) (а.с.45-59, 110-144).

Пунктом 1.2 Положення про Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", затвердженого 17.05.2005, зі змінами та доповненнями від 05.06.2012 (а.с.60-68; далі - Положення), передбачено, що Рівненський інститут - відповідно до Державної кваліфікації організаційно-правових форм господарювання ДК №002-2004, затвердженої наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 №97, є територіально відокремленим підрозділом юридичної особи - Вищого навчального закладу "Відкритий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (м.Київ), заснованого, як неприбуткову організацію - заклад, що знаходиться за межами розташування керуючого органу і виконує освітню діяльність, що і Університет у цілому.

Відповідно до п.1.4 Положення Інститут несе відповідальність за результати своєї діяльності в порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством України.

Разом з тим, п.1.5 Положення передбачено, що Інститут не має прав юридичної особи.

Управління діяльністю Інституту здійснюється його директором, який діє на підставі довіреності, одержаної від Університету (п.5.1 Положення).

Згідно з п.1.8 Статуту ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", затвердженого 22.05.2014 (а.с.69-78; далі - Статут), університет є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов'язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

Структурні підрозділи Університету створюються відповідно до законодавства та головних завдань діяльності вищого навчального закладу і функціонують згідно з окремими положеннями, що розробляються вищим навчальним закладом, виходячи із вимог чинного законодавства. Структурні підрозділи можуть мати окремі права юридичної особи (п.1.12 Статуту).

Як вже зазначалось судом, відповідно до абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тобто, лише юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю можуть бути суб'єктами відповідальності за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Зазначена позиція також узгоджується з положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, відповідно до ст.15 якого боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення, оскільки згідно положень ст.265 КЗпП України виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

З аналізу наведеного слідує, що оскільки Рівненський інститут ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", як відокремлений структурний підрозділ ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", не є юридичною особою, не наділений цивільною правосуб'єктністю, тому він не може самостійно нести відповідальність у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінюючи докази, які є в справі, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги у підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору у розмірі 1921,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 10.01.2019 №1587, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Стосовно стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять копію договору про надання правничої допомоги від 10.01.2019 (а.с.80-83), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №852 від 26.10.2011 (а.с.84), довіреність від 14.01.2019 №01/17-02 (а.с.85), акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 10.01.2019 №б/н від 27.03.2019 (а.с.104-105), рахунок №001 від 10.01.2019 на оплату послуг з надання правничої допомоги згідно договору від 10.01.2019 №б/н, укладеного між адвокатом Ромашко Людмилою Григорівною та Рівненським інститутом вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" у сумі 7000,00 грн. (а.с.106), копію платіжного доручення №1600 від 16.01.2019 за оплату послуг за договором про надання правничої допомоги від 10.01.2019 згідно рахунку №001 від 10.01.2019 на суму 7000,00 грн. (а.с.107), виписка з рахунку Ромашко Л.Г. за 16.01.2019 (а.с.108), копію довідки про взяття на облік платника податків адвоката Ромашко Л.Г. від 11.02.2015 №335 (а.с.109).

Також суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суми підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи, їх співмірність, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в особі Рівненського інституту Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (вул. Котляревського, буд.1, м. Рівне, 33000, ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.12.2018 №ОМС-РВ 585/644/АВ/МГ-ФС-011 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 74460,00 грн.

Стягнути на користь Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" в особі Рівненського інституту Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" () судові витрати у сумі - 1921, 00 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 квітня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.