Справа № 826/11489/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2019 року № 826/11489/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2017 року №47119525;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження від 06 вересня 2017 року №54638097.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 04 вересня 2017 року №47119525 та від 06 вересня 2017 року №54638097 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2017 року №47119525.

За клопотанням представника позивача, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2018 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття провадження від 06 вересня 2017 року №54638097 було закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов від 04 вересня 2017 року №47119525 та від 06 вересня 2017 року №54638097 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2017 року №47119525, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року про відмову у відкритті провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Таким чином, предметом даного розгляду є вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2017 року №47119525.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичем від 04 вересня 2017 року в рамках ВП №47119525 виконавчий документ було повернуто стягувачу за заявою останнього, а тому фактичного стягнення за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом м. Києва не відбулось, що унеможливлювало винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскаржувана постанова була винесена ним у відповідності до приписів частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на той час), якою передбачалось винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документа про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 47119525 за виконавчим листом № 2-12302/11 виданим 19 лютого 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0002/06/00-CL від 27 лютого 2006 року, у розмірі 27 974 006, 07 грн., пені на суму простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками у сумі 2 000 000, 00 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки передане ПАТ «Банк «Форум» на підставі договору іпотеки від 27 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., за реєстровим № 305 та зареєстрованим у державному реєстрі заборон за №306, а саме: домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 житловою площею 44,90 кв.м., нежитлова площа якого 30,5 кв.м. та №4 (Е) житловою площею 323,70 кв.м., нежитлова площа якого 725,5 кв.м., загальна площа житлового будинку літ. А та житлового будинку літ. Е - 1124,6 кв.м. споруджень № 1 - 3, домоволодіння належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння; №4 під літерами (А), (Е), виданого Радянською районною державною адміністрацією м. Києва взамін раніше виданих правовстановлюючих документів, право власності за яким зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18 жовтня 2001 року за реєстровим номером 13997 у реєстровій книзі № д. 41-253. Земельну ділянку площею 0,1024 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_2, виданого Київською міською радою 29 березня 1999 року на підставі рішення Київської міської ради від 07 липня 1998 року №65, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №88-2-00105, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною домоволодіння що розташоване по АДРЕСА_2 в сумі 26 139 078, 00 грн., та земельної ділянки по АДРЕСА_2 в сумі 1 668 096, 00 грн.

У зв'язку з надходженням заяви стягувача ТОВ «Арніка-1» про повернення виконавчого документу, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 04 вересня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 47119525 виконавчий лист № 2-12302/11 виданий 19 лютого 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва повернуто стягувачу ТОВ «АРНІКА-1» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

04 вересня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. у виконавчому провадженні ВП № 47119525 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 2 997 400, 67 грн., з посиланням на статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно приписів частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17 лютого 2017 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною четвертою статті 42 Закону №1404-VІІІ передбачено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Водночас, слід зазначити, що порядок реалізації арештованого майна передбачений статтею 61 Закону №1404-VIII.

Частинами 6 та 7 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відмовою стягувача залишити за собою нереалізоване майно та за відсутності у боржника іншого майна, на яке можна звернути стягнення, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми та розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

У даному випадку, виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту першого частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, яка передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З огляду на зазначене, фактичне виконання рішення суду не відбулось, тому підстави для стягнення з позивача суми виконавчого збору, станом на день винесення оскаржуваної постанови від 04 вересня 2017 року, у відповідача були відсутні.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені у справі обставини, а також відсутність будь - яких заперечень з приводу позовних вимог зі сторони відповідача - суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 77-78, 139, 143, 241-246, 255, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2017 року в рамках виконавчого провадження №47119525.

3. Стягнути з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640, 00 грн.

Стягувач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

Боржник: Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов