Справа № 9901/91/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2019 року

Київ

справа №9901/91/19

адміністративне провадження №П/9901/91/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кочерги В.П.;

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Борох С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/91/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року (згідно штемпеля поштового відправлення на конверті) ОСОБА_1 (адреса: 33028, м. Рівне, вул. Барвиста, 3) (надалі також - позивач) звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (місцезнаходження: 03109, м. Київ, вул. Механізаторів, 9) (надалі також - ВККС України, Комісія, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС України та Громадської ради міжнародних експертів (надалі також - ГРМЕ, Рада) від 18 січня 2019 року (надалі також - Оскаржуване Рішення), яким припинено участь ОСОБА_1 у конкурсі до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, оголошеному Комісією 2 серпня 2018 року;

- зобов'язати ВККС України призначити засідання та допустити ОСОБА_1 до етапів конкурсу у доборі кандидатів на посаду судді, оголошеному Комісією 2 серпня 2018 року згідно Умов та Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС України від 2 листопада 2016 року №141/зп-16.

В обґрунтування своїх вимог посилався, що єдиною підставою для прийняття Оскаржуваного Рішення стало те, що ГРМЕ розцінила як подання недостовірної декларації за 2017 рік через зазначення про придбання автомобіля Кіа Sportage 2016 року випуску за 150 000 грн, що еквівалентно близько 5 649 доларів США, в той час як фактично ринкова роздрібна ціна такого автомобіля становить приблизно 19 000 доларів США. У Рішенні ВККС та ГРМЕ зазначено, що позивач після придбання автомобіля звернувся до майстра, який здійснив капітальний ремонт двигуна. Однак, будь-яких задовільних, обґрунтованих пояснень та документів на підтвердження понесених витрат по оплаті робіт по ремонту автомобіля та запасних частин, строку виконання робіт, тощо не надав, та не пояснив яким чином здійснювалось транспортування автомобіля після його реєстрації з території сервісного центру. На підставі фотографій автомобіля КІА в день реєстрації зроблено висновок про відсутність на ньому будь яких ушкоджень і не вбачається, що він перебував завантажений на інший транспортний засіб. З огляду на характер ушкоджень Комісія дійшла висновку, що автомобіль не мав тих пошкоджень, на які вказав кандидат. А також виходячи з ціни автомобіля аналогічної марки та моделі та наданих пояснень на співбесіді Комісією зроблено висновок про намагання кандидата приховати дійсні обставини придбання автомобіля Кіа Sportage 2016 року та ввести Комісію в оману.

На думку позивача, такий висновок є помилковим, оскільки ним до ВККС та ГРМЕ надані вичерпні пояснення з їх підтвердженням відповідними доказами щодо обставин придбання автомобіля та його вартості. Так, позивач наполягає, що ціна, вказана у декларації відповідає дійсності. Автомобіль був придбаний з ушкодженням двигуна та в подальшому неодноразово ремонтувався. Позивач зазначає, що ним надано усі підтверджуючі документи, які збереглися, пояснення, рахунки СТО, однак їх до уваги не взято та в рішенні ВККС та ГРМЕ не спростовано. Щодо ремонту двигуна документи не збереглися.

Відповідач подав відзив на позов, в якому, посилаючись на обставини, викладені в Оскарженому Рішенні, вказав, що у відповідності до вимог підпункту 4.11.10 пункту 4.11 розділу IV Регламенту Комісії на голосування членів Комісії та Ради винесено питання відповідності кандидата на посаду судді ОСОБА_1 критеріям, передбаченим частиною четвертою статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд». За результатами голосування членів Комісії та Ради рішення щодо відповідності кандидата не набрало установленої цією статтею кількості голосів. Тому, на думку відповідача, безпідставними є доводи позивача про відсутність мотивів та підстав для прийняття спірного Рішення. Також відповідач звертає увагу, що позивач брав участь у конкурсній процедурі, де кандидат доводить свою відповідність критеріям, встановленим для обіймання відповідної посади, а Комісія лише надає оцінку певним фактам і обставинам, що підлягають дослідженню в рамках здійснення оцінювання та у сукупності з поясненнями кандидата та отриманими документами встановлює відповідність такої особи визначеним критеріям. З урахуванням викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, наполягав на правдивості своїх пояснень щодо обставин придбання ним автомобіля. Додав, що висновок відповідача про його недоброчесність ганьбить його репутацію, тому він домагається скасування рішення.

Представник відповідача просив відмовити в позові, оскільки Рішення є правомірним. Зазначив, що привід для сумніву у доброчесності позивача виник через придбання автомобіля за заниженою вартістю, а у наявності пошкоджень автомобіля, якими обґрунтовано низьку вартість, він відповідача не переконав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням Комісії від 2 серпня 2018 року № 186/зп-18 оголошено конкурс на зайняття 39 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду з яких 27 посад суддів до Вищого антикорупційного суду та 12 посад суддів до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернувся до Комісії із заявою про допуск до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді як особа, яка відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», тобто має стаж роботи на посаді судді не менше п'яти років.

Комісією 18 жовтня 2018 року ухвалено рішення № 230/зп-18, зокрема, про допуск ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на зайняття вакантних посад судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Рішенням Комісії від 27 грудня 2018 року № 326/зп-18 затверджено результати складеного іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття 12 вакантних посад суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, згідно з якими ОСОБА_1 отримав 149,5 балів. Цим же рішенням ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» в межах, оголошеного 2 серпня 2018 року конкурсу до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Згідно з вимогам частини першої статті 9 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» рішенням Комісії від 6 листопада 2018 року № 249/зп-18 призначено 6 членів Громадської ради міжнародних експертів.

Рішенням ВККС України та ГРМЕ від 18 січня 2019 року участь ОСОБА_1 у конкурсі до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду визнано, що рішення про те, що кандидат на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним статтею 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», не набрало установленої цією статтею кількості голосів. Визнано кандидата на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 таким, що припинив участь в оголошеному Комісією 2 серпня 2018 року конкурсі на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (а.с.94)

Підставою для прийняття цього Рішення стали наступні обставини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» та підпункту 4.11.5 пункту 4,11 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі - Регламент), ГРМЕ ініційовано розгляд питання відповідності кандидата на посаду судді ОСОБА_1, критеріям, визначеним частиною четвертою статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» на спеціальному спільному засіданні (далі - спеціальне засідання) шляхом подання до Комісії відповідного повідомлення, яке містить, зокрема інформаційну записку про кандидата.

В інформаційній записці ГРМЕ наведено обставини, які, на думку Ради, викликають обґрунтований сумнів щодо відповідності кандидата критеріям, передбаченим частиною четвертою статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», а саме: у своїй декларації за 2017 рік кандидат стверджує, що 3 травня 2017 року він придбав автомобіль Кіа Sportage 2016 року випуску, а також вказав вартість автомобіля на той час у розмірі 150 000 грн, що еквівалентно близько 5 649 доларів США. Він надав договір купівлі-продажу Громадській раді міжнародних експертів, в якому вказана така ж ціна. Фактично ринкова, роздрібна ціна такого автомобіля становить приблизно 19 000 доларів США. Відповідно, він подав недостовірну декларацію за 2017 рік, а отже існує обґрунтований сумнів щодо доброчесності кандидата.

Стосовно наведених в інформаційній записці обставин, кандидатом на посаду судді ОСОБА_1 надано усні та письмові пояснення, підтверджувальні документи, з яких вбачається таке.

ОСОБА_1 28 квітня 2017 року уклав з ТОВ «Бімер» (яке діяло на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу) договір купівлі-продажу транспортного засобу марки КІА модель SPORTAGE Універсал-В, 2016 року випуску за 150 000 грн.

Як зазначив кандидат, будь-якого стосунку до формування ціни цього автомобіля він не мав. Ціна визначена за домовленістю власниці транспортного засобу та ТОВ «Бімер», її розмір обумовлений пошкодженням двигуна та піддону цього авто, ремонт яких відповідно до рахунка-фактури Філії «Темп-Авто» ПАТ «Рівне-Авто» оцінено в 228 200 грн.

Кандидат зазначив, що після придбання зазначеного автомобіля, він звернувся до майстра, який здійснив капітальний ремонт двигуна, а саме заміну: колінвалу вкладишів колінвалу, ланцюга, лиж і механізму натягування ланцюга, піддону, що підтверджується поясненнями цієї особи, копія яких надана Комісії та Раді.

Однак, будь-яких задовільних, обґрунтованих пояснень та документів на їх підтвердження щодо понесених витрат по оплаті таких робіт та запасних частин, строку виконання робіт, тощо кандидат не надав.

Відповідно до звіту про визначення вартості колісного транспортного засобу від 3 січня 2019 року, складеного оцінювачем, вартість цього автомобіля становила 150000 грн. Оцінювач цей автомобіль у квітні 2017 року не оглядав, інформація про огляд автомобіля під час його придбання у нього відсутня. За таких обставин Комісія та Рада критично оцінила наданий кандидатом звіт про оцінку цього автомобіля.

На запитання Комісії та Ради кандидат зазначив, що 28 квітня 2017 року (у той самий день, коли автомобіль був придбаний Кандидатом), автомобіль КІА SPORTAGE 2016 року транспортувався до Регіонального сервісного центру МВС України в Рівненській області для проведення його реєстрації, однак під час транспортування кандидат присутній не був. Обґрунтованих пояснень про те, яким чином здійснювалось транспортування автомобіля після його реєстрації з території сервісного центру кандидат не надав.

На запит Ради з Регіонального сервісного центру МВС України в Рівненській області надано фотографії автомобіля КІА модель SPORTAGE Універсал-В, 2016 року, які зроблені в день його реєстрації. Із фотографій вбачається, що цей автомобіль не мав жодних ознак будь-яких пошкоджень та не перебував завантажений на інший транспортний засіб.

Виходячи з даних, наявних у розпорядженні Комісії та Ради, зроблено висновок, що автомобіль Кандидата прибув до місця реєстрації самостійно (без допомоги іншого транспортного засобу) і не мав на момент реєстрацію ушкоджень, щодо яких зазначав Кандидат у своїх письмових та усних поясненнях, а також ціни автомобіля аналогічної марки та моделі, тому існує обґрунтований сумнів в тому, що кандидат надав Комісії та Раді достовірну інформацію щодо обставин, вказаних у інформаційній записці. З пояснень кандидата на співбесіді вбачається, що він намагався приховати дійсні обставини придбання ним автомобіля марки КІА модель SPORTAGE Універсал-В, 2016 року та ввести Комісію та Раду в оману.

За результатами спеціального засідання, заслухавши доповідача - члена Ради, кандидата на посаду судді, дослідивши інформаційну записку про кандидата, надані ним усні та письмові пояснення, інші обставини, обговорені під час засідання, у членів Комісії та Ради лишився обґрунтований сумнів щодо відповідності ОСОБА_1 критеріям, передбаченим частиною четвертою статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд».

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси ‹…›.

14 червня 2018 року набрав чинності Закон України від 07 червня 2018 року № 2447-VIII «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2447-VIII), який визначає засади організації та діяльності Вищого антикорупційного суду, спеціальні вимоги до суддів цього суду та гарантії їх діяльності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2447-VIII, Вищий антикорупційний суд є постійно діючим вищим спеціалізованим судом у системі судоустрою України.

Частиною першою статті 7 Закону № 2447-VIII передбачено, що суддею Вищого антикорупційного суду може бути особа, яка відповідає визначеним Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) вимогам до кандидатів на посаду судді, а також додатковим спеціальним вимогам, встановленим цією статтею.

Згідно з частиною третьою статті 81 Закону № 1402-VIII на посаду судді відповідного вищого спеціалізованого суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 1402-VIII суддею Вищого антикорупційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Вищому антикорупційному суді, а також відповідає іншим вимогам, встановленим законом.

Частиною другою статті 83 Закону №1402-VIII встановлено, що критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Частиною четвертою статті 8 Закону № 2447-VIII визначено, що з метою сприяння ВККС України у встановленні для цілей кваліфікаційного оцінювання відповідності кандидатів на посади суддів Вищого антикорупційного суду критеріям доброчесності (моралі, чесності, непідкупності), а саме щодо законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата або членів його сім'ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата його статусу, наявності знань та практичних навичок для розгляду справ, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, утворюється ГРМЕ. Громадська рада доброчесності, що утворена і здійснює діяльність відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на час діяльності ГРМЕ не залучається до встановлення відповідності кандидатів на посади суддів Вищого антикорупційного суду передбаченим законом критеріям для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Отже, відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду критерію доброчесності є однією з обов'язкових умов для зайняття цієї посади. Органом, який сприяє ВККС України в оцінюванні відповідності кандидата такому критерію, є ГРМЕ.

Частиною дев'ятою статті 9 Закону № 2447-VIII визначено, що ГРМЕ: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо кандидатів на посади суддів Вищого антикорупційного суду; 2) надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо кандидатів на посади суддів Вищого антикорупційного суду; 3) бере участь у спеціальному спільному засіданні у передбачених цим Законом випадках; 4) вживає заходів до захисту персональних даних, інформації з обмеженим доступом, які стали відомі Громадській раді міжнародних експертів, її членам у зв'язку із здійсненням їх повноважень.

Частиною п'ятою статті 8 Закону № 2447-VIII передбачено, що за ініціативою не менше трьох членів Громадської ради міжнародних експертів питання відповідності будь-якого кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду критеріям, зазначеним в частині четвертій цієї статті, розглядається на спеціальному спільному засіданні ВККС України та ГРМЕ. Рішення щодо відповідності такого кандидата цим критеріям ухвалюється більшістю від спільного складу ВККС України та членів ГРМЕ, за умови, що за нього проголосували не менше половини членів ГРМЕ. У разі неприйняття такого рішення кандидат вважається таким, що припинив участь у конкурсі. Таке спеціальне спільне засідання проводиться не пізніше ніж на тридцятий день з дня оголошення результатів іспиту, що складається кандидатами для встановлення відповідності кандидата на посаду судді критерію професійної компетентності. За запитом не менш як трьох членівГРМЕ перед спеціальним спільним засіданням ВККС України та ГРМЕ може проводитись попередня співбесіда із кандидатами на посаду судді Вищого антикорупційного суду, в якій повинні взяти участь не менше шести членів ВККС України.

Отже, рішення ухвалюється шляхом визначення результатів голосування членів ВККС України і ГРМЕ за результатами спеціального спільного засідання, на якому відбувалось обговорення щодо відповідності кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду критеріям, зазначеним в частині четвертій цієї статті. Формування результатів голосування здійснюється шляхом підрахунку голосів.

В межах розгляду цією справи встановлено, що рішення про те, що ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним статтею 8 Закону № 2447-VIII, не набрало установленої цією статтею кількості голосів, у зв'язку з чим і була припинена участь кандидата у конкурсі. Такі наслідки прямо встановлені частиною п'ятою статті 8 закону № 2447-VIII.

При цьому, факт прийняття Оскаржуваного Рішення повноважним складом та підписання його всіма членами, які брали участь в його ухваленні, не ставилося під сумнів ОСОБА_1 як у позовній заяві, так і під час розгляду справи.

В умовах, коли законодавець не визначив критеріїв оцінювання, а особливо коли йдеться про оцінку таких загальних категорій як «доброчесність» і «суспільна довіра», оцінювання завжди має суб'єктивний характер. За таких обставин вирішальним є особисте переконання кожного члена спільного складу ВККС України та ГРМЕ, яке зрештою і визначає характер їх голосування.

За наведених позивачем підстав для скасування Оскаржуваного Рішення вбачається, що він не погоджується із питанням, яке викликало сумнів щодо відповідності його критерію доброчесності, і як наслідок загальною думкою (особистим переконанням) більшості членів від спільного складу ВККС України та ГРМЕ, яка оформлена Оскаржуваним Рішенням.

Проте, такі обставини, з огляду на вищенаведене, не можуть бути предметом перевірки, оскільки за Законом № 1402-VIIІ, а так само Законом № 2447-VII, суд не наділений повноваженнями визначати питання для оцінювання відповідності кандидатів на посади суддів Вищого антикорупційного суду критеріям доброчесності (моралі, чесності, непідкупності), в тому числі й щодо законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата або членів його сім'ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата його статусу, наявності знань та практичних навичок для розгляду справ, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Таким спеціальним органом є ВККС України та утворена при ній ГРМЕ, а отже, їх повноваження щодо вирішення питання відповідності кандидата такому критерію є дискреційними та виключною компетенцією ВККС України як уповноваженого органу, який в подальшому на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді, приймає рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Згідно з положеннями Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року дискреційними слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, вирішення питання про відповідність кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду критеріям, визначеним статтею 8 Закону № 2447-VIII покладається саме на членів ВККС України, і жоден інший суб'єкт чи орган не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції.

Слід зазначити, що Оскаржуване Рішення прийнято відповідачем у межах конкурсної процедури, умови якої позивачу були відомі заздалегідь, а тому його посилання на необґрунтованість або недоведеність обставин, які стали підставою для прийняття Рішення органом в межах його дискреційних повноважень, є недоречними. Конкурсна процедура в таких умовах в частині встановлення відповідності кандидата певним критеріям на основі суб'єктивної оцінки, на відміну від процедури притягнення особи до дисциплінарної або інших видів відповідальності чи кваліфікаційного оцінювання працюючих суддів, не передбачає обов'язковості доведення вини особи або певних фактів. Достатнім є наявність конкретної інформації, яка, з урахуванням наданих кандидатом пояснень та аргументів (які не сприйняті як переконливі), не спростовує уяву (сприйняття) визначених законом осіб щодо його достатньої відповідності цим критеріям.

Разом з тим, слід звернути увагу, що до кандидатів на посаду судді Вищого антикорупційного суду, крім загальних вимог, встановлених для суддів Законом України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено ще і додаткові спеціальні вимоги, що закріплено у статті 7 Закону № 2447-VIII, а також запроваджено особливий механізм перевірки їх відповідності критеріям доброчесності (моралі, чесності, непідкупності) за допомогою долучення до цієї роботи спеціально утвореного органу - Громадської ради міжнародних експертів. Це свідчить про висування підвищених вимог для кандидатів, зокрема і за критерієм доброчесності, що обумовлено відповідними особливостями спеціалізації цього суду та мети його створення.

З урахуванням підвищених вимог до кандидатів та самої конкурсної процедури, яка проводилась в умовах стислих строків, зокрема і для подання кандидатами пояснень та певних документів, рішення про припинення участі кандидата у конкурсі на посаду судді не може розцінюватись як свідчення недоброчесності особи у відповідності до загальних критеріїв оцінки, а є лише результатом роботи уповноваженого органу у конкретних умовах та задля конкретної мети.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIIІ рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Отож, у відповідності з вимогами Закону №1402-VIII суд з'ясував, що: 1) обставини, які б свідчили про неповноважний склад спеціального засідання ВККС України та ГРМЕ, який ухвалив спірне Рішення, відсутні; 2) спірне Рішення підписали усі члени спеціального засідання ВККС України та ГРМЕ, які брали участь в його ухваленні; 3) при ухваленні Рішення позивач був присутнім; 4) в Оскаржуваному Рішенні наведено посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла висновків про припинення участі позивача у конкурсі на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (ненабрання установленої законом кількості голосів).

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що рішення ВККС України від 18 січня 2019 року №50/вс-19 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для скасування вказаного рішення, відповідно до статті 88 Закону №1402-VIII, відсутні.

Враховуючи викладене, підстави для зобов'язання ВККС України призначити засідання та допустити ОСОБА_1 до етапів конкурсу у доборі кандидатів на посаду судді, оголошеному Комісією 2 серпня 2018 року згідно Умов та Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС України від 2 листопада 2016 року №141/зп-16 відсутні, оскільки такі вимоги є похідними від скасування рішення про припинення участі у конкурсі, яке, з огляду на вищевикладене, відповідає критеріям правомірності, визначених ст.2 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1не підлягають задоволенню.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті, скорочене рішення проголошено у судовому засіданні 1 квітня 2019 року.

Повне судове рішення складено 3 квітня 2019 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон,

Я.О. Берназюк,

М.І. Грицiв,

Л.Л. Мороз,

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду