Справа № 345/1164/19
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1164/19
Провадження № 2-а/345/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2019 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Баран В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Німака Миколи Ярославовича до інспектора Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Данилюка Р.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №219367 від 11.03.2019,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає, що 11.03.2019 по вул. Глібова в м. Калуш, ОСОБА_1, який здійснював керування транспортним засобом - автобусом марки «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1, було зупинено інспектором Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Данилюком Р.І. та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. У даній постанові зазначено, що причиною зупинки було те, що в транспортному засобі не горіла ліва фара в режимі ближнього світла.

ОСОБА_1 не погоджується із вказаною постановою, так як інспектор поліції без будь-яких пояснень, без проведення відповідної відео фіксації події та обстановки, без залучення свідків, виніс незаконну постанову, що є недопустимим та розцінюється як порушення форми фіксації правопорушень при складанні процесуальних документів працівниками поліції.

Крім того, при винесенні постанови інспектор поліції застосовує норму закону - ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак диспозиція вказаної норми не містить переліку дій (керування транспортним засобом з технічними несправностями), за порушення яких настає адміністративна відповідальність.

Таким чином, на думку представника позивача, у відповідача не було законних підстав виносити оскаржувану постанову. У зв'язку з цим постанова від 11.03.2019 серії ДПО18 № 219367 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, є безпідставною і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

У судове засідання позивач не зявився, однак його представник подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити.

Відповідач - інспектор Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Данилюк Р.І. у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, жодних заяв, клопотань, відзиву від нього не надходило.

Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.03.2019 інспектором Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Данилюком Р.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №219367, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладеного на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Із суті даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.03.2019 о 06.27 год. в м. Калуш по вул. Глібова керував автобусом Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_2, в якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла (а.с. 4).

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху(далі -ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1.1ПДР України, останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Розділом 31 ПДР України врегульовано питання технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно з п. 31.1ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.3 (в) ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

За приписами ч.1ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП за керування транспортним засобом, в якого не горить лампа лівої фари, оскільки їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Враховуючи те, що за змістом ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв'язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк заперечень проти позову не надав, що згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України прирівнюється до визнання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.122, ст.121, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 8, 13, 32, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Німака Миколи Ярославовича до інспектора Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківської області Данилюка Р.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №219367 від 11.03.2019 - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №219367 від 11 березня 2019 року, винесену інспектором Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Данилюком Р.І., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: