Справа № 804/4324/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4324/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 р. (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі №804/4324/18 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 66332,43 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 р. адміністративний позов задоволено.

На рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Апелянт вказує на те, що виконала всі вимоги стосовно подання щомісячної інформації про зайнятість і працевлаштування інвалідів до центру зайнятості, що передбачено постановою КМУ №70 від 31.01.2007 «Про реалізацію ст. 19 та 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Скаржник посилається на частину 1 статті 218 Господарського кодексу України, згідно якої підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним порушення у сфері господарювання. Проте, відповідач впродовж 2017 року надавала звіти до Криворізького міського центру зайнятості щодо наявності вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів, що залишались вакантними у зв'язку із не направленням для працевлаштування інвалідів уповноваженими органами. Тому вважає, що повністю виконала вимоги частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та вжила всіх необхідних заходів для недопущення господарських правопорушень, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення скаржнику - 02.03.2019, позивачу - 07.03.2019, не прибули.

Від ФОП ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Від Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшла заява, в якій просить розглянути апеляційну скаргу в адміністративній справі №804/4324/18 буз участі його представника, вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів. Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, що надавався відповідачем 12.02.2018 до Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів, чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановленого статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", становить 1 особа, однак у 2017 році працювало 0 осіб, яким встановлена інвалідність. У зв'язку із відсутністю працевлаштованих осіб з інвалідністю у кількості 1 особа, позивач склав розрахунок адміністративно-господарських санкцій із середньої річної заробітної плати штатного працівника - 66332,43 грн., перераховано коштів адміністративно - господарських санкцій за незайняті робочі місця для осіб з інвалідністю - 0,00 грн., суми адміністративно-господарських санкцій - (66332,43 х1-0) = 66332,43 грн.

Положеннями частини 8 статті 69 Господарського кодексу України визначено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року N 70, роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Скаржником до апеляційної скарги додано докази вчинення заходів для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2017 році. Впродовж 2017 року до Тернівського районного центру зайнятості подавалась звітність про попит на робочу силу (вакансії) (звітність форми №3-ПН) із зазначенням характеристики вакансій та вимог до претендентів.

Враховуючи положення Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", колегія суддів дійшла висновку, що створення робочих місць для інвалідів та їх працевлаштування не є тотожними поняттями. Оскільки відповідачем виконані вимоги, передбачені розділом IV Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а чинне законодавство не зобов'язує роботодавця самостійно займатися пошуком та працевлаштуванням інвалідів, в діях ФОП ОСОБА_1 не вбачається порушень в частині незабезпечення працевлаштування інвалідів у 2017 році, підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відсутні.

Суд першої інстанції розглянув справу без участі сторін, проігнорувавши клопотання позивача про витребування доказів, що призвело до неповного встановлення обставин у справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 р. в адміністративній справі №804/4324/18 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Код , вул. Святослава Хороброго, 11 м. Дніпро, 49101) судові витрати на суму 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 02 квітня 2019 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук