Справа № 1340/4046/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/526/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі № 1340/4046/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправними відповідей та зобов'язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції -Сподарик Н.І.,

час ухвалення рішення -12:55 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 29.11.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача -Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області та просив визнати відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області від 20 липня 2018 року та 22 серпня 2018 року протиправними, оскільки вони суперечать Постанові Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами «Про Правила дорожнього руху»; зобов'язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області повторно розглянути клопотання позивача та надати відповідь, що не суперечитиме Постанові Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами «Про Правила дорожнього руху».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звертався до відповідача з клопотанням про надання роз'яснення щодо застосування Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (надалі - Правила дорожнього руху), в частині руху велосипедиста в конкретних ситуаціях. Проте, йому було надана відповідь, яка суперечить Правилам дорожнього руху. У зв'язку з чим, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання уточнюючої відповіді.Однак, відповідь, надана на друге клопотання, також суперечить Правилам дорожнього руху. На думку позивача, роз'яснення відповідача не відповідає чинному законодавству України в частині регулювання дорожнього руху й застосування такого роз'яснення призводить до порушення велосипедистом правил дорожнього руху.Позивач зазначає, що на відповідача покладено обов'язки щодо проведення роз'яснювальної й інформаційної роботи з тих питань, про які було подано запити, а надані ним роз'яснення за своїм змістом повинні відповідати вимогам закону й базуватися на його положеннях. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що отримані відповіді не можуть бути визнані такими, що надані повно та об'єктивно, що вони є правомірні, а тому, їх слід визнати протиправними, а відповідача слід зобов'язати повторно розглянути два клопотання позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відповідь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області від 22 серпня 2018 року №Л-104/41/12/01-2018. Зобов'язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 27 липня 2018 року та надати повну, вичерпну й обґрунтовану відповідь по суті звернення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області від 20 липня 2018 року №Л-80/41/12/02-2018 та у зобов'язанні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18 вересня 2017 року. Присуджено на користь ОСОБА_2 частину витрат по сплаті судового збору у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 в частині визнання протиправною відповідь відповідача від 22 серпня 2018 року №Л-104/41/12/01-2018, зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 27 липня 2018 року та надати повну, вичерпну та обґрунтовану відповідь по суті звернення та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розглядаючи клопотання позивача від 27 липня 2018 року, відповідач оцінив дорожню обстановку, зображену на фото, врахував вимоги ПДР щодо правил руху велосипедистів, зокрема п.п. 1.10, 10.1., 10.3., 11.14. ПДР, що знайшло відображення у змісті відповіді від 22 серпня 2018 року. Тому вважає, що висновок суду про те, що відповідач не зазначив, яка норма ПДР дозволяє велосипедисту виконувати перестроювання, у відповіді відсутні як аналіз конкретної ситуації (тип дороги, кількість смуг, наявність перехрестя чи прилягання другорядної дороги, тощо), так і посилання на конкретні положення законодавства - суперечить наявним у справі доказами. Крім того, звертає увагу, що окрім п. 11.14. ПДР, інших безпосередніх правил рух велосипедистів на проїзній частині ПДР не містить. Разом із тим, у пункті 6.7. ПДР передбачено, що велосипедисти повинні виконувати вимоги ПДР, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам розділу 6 ПДР. За таких умов, виходячи з спеціально-дозвільного принципу конституційно-правового регулювання вважає, що мотиви суду першої інстанції про необхідність зазначення у відповіді пункту ПДР, який дозволяє велосипедисту виконувати перестроювання є безпідставними. Також звертає увагу, що оскаржувані відповіді носять виключно інформаційний характер, не можуть вважатися обов'язковими до застосування, містять думку окремих працівників відповідача щодо питань поставлених позивачем у клопотаннях.

25 лютого 2019 року, позивачем - ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана відповідачем безпідставно з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 18 вересня 2017 року звернувся до Національної поліції України з письмовим клопотанням про надання роз'яснень щодо певних положень Правил дорожнього руху.

Запитував (з врахуванням вимог Правил дорожнього руху щодо руху на велосипеді лише в крайній правій смузі) про те, чи може велосипедист (і як) проїхати перехрестя прямо, якщо права смуга призначена для повороту лише праворуч (з відповідними знаками). До клопотання позивачем було також надано графічні матеріали з відображенням трьох конкретних ділянок автодоріг і бажаний напрямок руху велосипедиста.

Департаментом патрульної поліції 27 вересня 2017 року за вих. №С-9271/41/2/01-2017 ОСОБА_2 надано відповідь про те, що надання роз'яснень та тлумачення положень Правил дорожнього руху не входить до компетенції Департаменту.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в справі №813/4294/17 зобов'язано Департамент патрульної поліції повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18 вересня 2017 року та надати повну і обґрунтовану відповідь по суті звернення.

В подальшому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в справі № 813/4294/17, Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, позивачу було надано відповідь від 20 липня 2018 року № Л-80/41/12/02-2018.

У відповіді від 20 липня 2018 року відповідачем було наведено ряд положень Правил дорожнього руху й зазначено, що для велосипедистів існує спеціальне правило, передбачене п.11.14 Правил дорожнього руху, яким встановлено вимогу рухатися на велосипедах лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше. Відповідач також вказав, що якщо дорожня розмітка чи дорожні знаки дозволяють повертати з крайньої смуги лише праворуч, учасник дорожнього руху (в даному випадку велосипедист) повинен виконати вимогу дорожнього знаку/дорожньої розмітки і здійснити поворот праворуч. При цьому, відповідач зазначив, що в двох випадках, проілюстрованих на графічним матеріалах, рух прямо не допускається й можливий лише поворот праворуч, а в третьому - можливий рух прямо.

Зважаючи на те, що вказана відповідь у частині можливості велосипедиста руху прямо на одній із ситуації, ілюстрованій графічними матеріалами, на думку позивача, суперечила Правилам дорожнього руху, оскільки при цьому велосипедист здійснював рух не виключно по правій крайній смузі та перетинав дві смуги руху в одному напрямку, ОСОБА_2 звернувся до Департаменту патрульної поліції з клопотанням від 27 липня 2018 року та просив дати уточнюючу відповідь в частині неузгодженості відповіді із Правилами дорожнього руху.

На клопотання від 27 липня 2018 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було надано відповідь від 22 серпня 2018 року №Л-104/41/12/01-2018.

У відповіді зазначено, зокрема, що в спірній ситуації з вул. Луганська, велосипедист здійснює перестроювання з однієї смуги в іншу, після чого знову залишається в правій крайній смузі й що такі дії велосипедиста є допустимими.

Вважаючи відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області від 20 липня 2018 року та 22 серпня 2018 року протиправними та такими, що суперечать Постанові Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами «Про правила дорожнього руху» позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що друге клопотання позивача від 27 липня 2018 року не було розглянуто відповідачем в належний спосіб, а відповідь від 22 серпня 2018 року №Л-104/41/12/01-2018 не є повною, обґрунтованою та вичерпною, оскільки відповідач не зазначив, яка ж саме норма Правил дорожнього руху дозволяє велосипедисту виконувати такий маневр на дорозі з кількома смугами для руху в одному напрямку, у відповіді відсутні як аналіз конкретної ситуації (тип дороги, кількість смуг, наявність перехрестя чи прилягання другорядної дороги тощо), так і покликання на конкретні положення чинного законодавства, що є істотним.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що права ОСОБА_2, як учасника правовідносин у сфері звернень громадян були частково порушені, а тому, для поновлення порушених прав позов слід задовольнити у відповідній частині.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян».

Преамбулою Закону України «Про звернення громадян» визначається, зокрема, що він забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

На підставі статті 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян»встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За правилами статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що відповіді на звернення повинні кореспондувати порушеним питанням, тобто стосуватися саме тих питань, про які запитано, відповіді повинні бути повними, обґрунтованими й вичерпними, вони повинні узгоджуватися з нормами закону та не суперечити їм.

Як встановлено матеріалами справи, а саме зі змісту першого клопотання від 18 вересня 2017 року й відповіді на нього від 20 липня 2018 року №Л-80/41/12/02-2018, відповідачем було надано роз'яснення в межах саме тих питань, які були порушені позивачем. У цьому зверненні ОСОБА_2 запитував про можливість проїзду велосипедистом перехрестя прямо в разі якщо права смуга цього не дозволяє, на що відповідачем було надано відповідь по суті (щодо неможливості такого проїзду).

Щодо ситуації, проілюстрованої на фото з вул. Луганська, Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було зазначено, що в даному випадку відсутні дорожня розмітка або дорожні знаки, які б зобов'язували велосипедиста повертати праворуч, тому нічого не перешкоджає велосипедисту продовжувати рух в тому напрямку, який зображений на ілюстрації.

Відтак, колегія суддів вважає,що дана відповідь була надана повно, обґрунтовано та узгоджується з нормами закону та не суперечить їм.

Щодо клопотання позивача від 27 липня 2018 року то з такого встановлюється, що позивач - ОСОБА_2, просить Департамент патрульної поліції дати уточнюючу відповідь в частині неузгодженості відповіді із правилами дорожнього руху. Зазначає, щовідповідь №Л-80/41/12/02-2018 від 20 липня 2018 року, що надана відповідачем, яка мітить наступну інформацію, а саме: «Щодо ситуації, проілюстрованої на фото з вул. Луганська, в даному випадку відсутні дорожня розмітка або дорожні знаки, які б зобов'язували велосипедиста повертати праворуч, тому нічого не перешкоджає велосипедисту продовжувати рух в тому напрямку, який зображений на ілюстрації», що на думку позивача не узгоджується з п.11.14. ПДР.

На вищезазначене клопотання відповідачем надано відповідь від 22 серпня 2018 року №Л-104/41/12/01-2018, в якій роз'яснено можливість здійснення велосипедистом руху прямо в описаній заявником ситуації, обґрунтовуючи це виконанням велосипедистом маневру з перестроювання з однієї смуги в іншу. А саме, відповідачем зазначено, що пункт 11.14 забороняє здійснювати поворот, однак в ситуації, яка розглядається велосипедист не здійснює повороту, відбувається перестроювання з однієї смуги в іншу, при цьому після перестроювання велосипедист знову таки залишається в крайній правій смузі. При здійсненні такого маневру, як перестроювання водій повинен дотримуватись наступних пунктів 9.2., 10.1., 10.3. ПДР. Також до відповіді було долучено додаток, а саме: фотоматеріали з позначенням дозволеного напрямку руху.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надаючи уточнюючу відповідь на клопотання позивача щодо ситуації по вул. Луганській, відповідачем повно та відповідно до норм чинного законодавства роз'яснено, що в зазначеній ситуації, яка була запитувана ОСОБА_2 порушення велосипедистом пункту 11.14 ПДР не буде, оскільки дану ситуацію слід розцінювати як перестроювання з однієї смуги в іншу, при цьому після перестроювання велосипедист знову таки залишається в крайній правій смузі. Разом з тим, відповідачем роз'яснено як саме повинно здійснюватись перестроювання відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області звернення позивача слід було трактувати як окреме звернення, яке містить питання не щодо дій велосипедиста в разі, якщо крайня права смуга передбачена лише для повороту праворуч, а щодо проїзду велосипедистом через конкретну ділянку автодороги, яка не охоплюється попередньо роз'ясненою ситуацією.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем надано роз'яснення в межах саме тих питань, які були порушені позивачем, а отже відповіді відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області від 20 липня 2018 року та 22 серпня 2018 року є законними, повними, обґрунтованими та узгоджуються з нормами закону та не суперечать їм, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що формальна незгода позивача зі змістом відповіді не може свідчити про порушення з боку суб'єкта владних повноважень вимог Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача являються підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись, ч.3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі № 1340/4046/18 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправними відповідей та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 04.04.2019 року.