Справа № 520/8714/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 р.Справа № 520/8714/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника відповідача - Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 19.11.18 року по справі № 520/8714/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича комерційна фірма "Технікабуд"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича комерційна фірма "Технікабуд" (далі по тексту - ТОВ «БВКФ «Технікабуд»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.05.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 по справі № 520/8714/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича комерційна фірма "Технікабуд" (61084, м. Харків, вул. Командарма Корка, 48/2, кв. 301) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.05.2018 року.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича комерційна фірма "Технікабуд" сплачений судовий збір у сумі 2297 (дві тисячі двісті дев'яносто сім) грн. 84 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 по справі № 520/8714/18, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що ТОВ «БВКФ «Технікабуд» направлено на реєстрацію податкові накладні № 2 від 27.07.2017, № 3 від 21.08.2017, № 5 від 23.08.2017, № 6 від 31.08.2017, вказавши при цьому індивідуальний податковий номер платника ПДВ 15, який був анульований 30.09.2016. Вищезазначене, на думку відповідача, унеможливило ідентифікацію позивача як платника ПДВ в системі електронного адміністрування, у зв'язку з чим податкові накладні не було прийнято. Стверджує, що скарга на ім'я ДФС України від 08.08.2017, позивачем не направлялась, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів протилежного. Отже, на думку відповідача, є хибними доводи позивача про те, що показник УНакл в системі електронного адміністрування ПДВ було виправлено лише за результатами розгляду скарги 05.10.2017. Зазначив, що позивачем самостійно 22.09.2017 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за вересень 2016, яким виправлено показник УНакл. Отже, на думку відповідача, позивач міг зареєструвати спірні податкові накладні раніше, ніж 05.10.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 по справі № 520/8714/18, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що позивачем 10.08.2017 було направлено скаргу на ім'я ДФС України, яка отримана адресатом 14.08.2017. Доводи відповідача про зазначення позивачем невірного індивідуального податкового номеру у спірних податкових накладних, не є свідченням правомірності дій ДФС України щодо неприйняття податкових накладних, оскільки в силу п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України індивідуальний податковий номер не є обов'язковим реквізитом податкової накладної.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ТОВ „БВКФ „Технікабуд", зареєстрований платником податку на додану вартість 11.02.2015, з видачею свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість за №200208386.

30.09.2016 свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість за №200208386 було анульовано.

Вдруге ТОВ „БВКФ „Технікабуд" зареєструвалось платником податку на додану вартість 06.07.2017, позивачу видано свідоцтво про реєстрацію №200346935, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ № 212 (а.с.27).

25.04.2018 ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «БВКФ «Технікабуд»» з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування за липень-серпень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт № 6071/20-40-12-14-1 8/37191980 від 25.04.2018, яким зафіксовано порушення позивачем строків реєстрації чотирьох податкових накладних, а саме:

- № 2 від 27.07.2017 на суму ПДВ 34189.15 гри. (граничний термін реєстрації - 15.08.2017, фактична дата реєстрації - 05.10.2017);

- № 3 від 21.08.2017 на суму ПДВ 37562,20 грн. (граничний термін реєстрації - 15.09.2017, фактична дата реєстрації - 05.10.2017);

- № 5 від 23.08.2017 року на суму ПДВ 43767,56 грн. (граничний термін реєстрації - 15.09.2017, фактична дата реєстрації - 05.10.2017);

- № 6 від 31.08.2017 року на суму ПДВ 633333,33 грн. (граничний термін реєстрації - 15.09.2017, фактична дата реєстрації - 05.10.2017) (а.с.11-14).

10.05.2018 відповідачем - ГУДФС у Харківській області на підставі наведених висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в загальному розмірі 748852,24 грн. за затримку реєстрації податкових накладних (а.с.9).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «БВКФ «Технікабуд» звернулось до суду з цим позовом про його оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відмовлено в реєстрації вчасно надісланих податкових накладних з підстав, які не відповідали дійсності, а тому подальша затримка в реєстрації податкових накладних до 05.10.2017 виникла з незалежних від позивача обставин. Отже, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафних санкцій за пропущення строків реєстрації податкових накладних, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до норм пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

За визначенням пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.12.2010 № 1246 (далі по тексту - Порядок № 1246).

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) (п.13 Порядку № 1246).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (п.14 Порядку № 1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (п.15 Порядку № 1246).

У відповідності до п.7.4 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (яка була чинною на час надіслання на реєстрацію спірних податкових накладних) перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з п.7.7 Інструкції № 233 датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що податкова накладна № 2 від 27.07.2017 була направлена на реєстрацію 08.08.2017 року, податкові накладні № 3 від 21.08.2017 та № 5 від 23.08.2017 були направлені на реєстрацію 05.09.2017, податкова накладна № 6 від 31.08.2017 була направлена на реєстрацію 06.09.2017 року, про що свідчать квитанції № 1 до кожної з перелічених накладних.

Як зазначено у цих квитанціях, «документ не прийнято», виявлені помилки: «Документ не може бути прийнятий - порушення вимог п.201.8 ст. 201 ПК України, а саме: продавець не був платником ПДВ 27.07.2017. Дата анулювання реєстрації платника ПДВ: 30.09.2016» (а.с.16, 19, 22, 25).

Разом з тим, як зазначалось вище, станом на час відправки вказаних вище податкових накладних реєстрацію платника ПДВ ТОВ «БВКФ «Технікабуд» було поновлено (поновлення реєстрації відбулося 06.07.2017).

Таким чином, направлення податкових накладних № 2 від 27.07.2017, № 3 від 21.08.2017, № 5 від 23.08.2017, № 6 від 31.08.2017 на реєстрацію у ЄРПН було здійснено позивачем в межах строків, установлених п.201.10 ст.201 ПК України, однак, у їх реєстрації було відмовлено з підстав, які не відповідали дійсності.

Доводи відповідача на підтвердження правомірності відмови в реєстрації податкових накладних з огляду на зазначення у податкових накладних невірного індивідуального податкового номеру ТОВ «БВКФ «Технікабуд» колегія суддів вважає хибними виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України (в редакції, чинній на час надіслання на реєстрацію податкових накладних) у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

Отже, індивідуальний податковий номер не було віднесено до обов'язкових реквізитів податкової накладної.

Вказаний у п. «г» п.201.1 ст.201 ПК України обов'язковий реквізит «податковий номер» означає код за ЄДРПОУ, оскільки згідно з пп. 1 п.2.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, для платників податків, які включаються до такого реєстру (юридичні особи та відокремлені підрозділи юридичних осіб - резидентів та нерезидентів) податковим номером платника податків є код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ).

Таким чином, за наявності вірних назви позивача і коду ЄДРПОУ у ДФС України не було труднощів в ідентифікації платника податків, тим більше, що адміністрування всієї Системи електронного адміністрування здійснюється саме ДФС України.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, підстава для відмови в реєстрації податкових накладних, зазначена ДФС України (продавець не був платником ПДВ 27.07.2017, дата анулювання реєстрації платника ПДВ: 30.09.2016), не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, позивач повторно був зареєстрований платником податку на додану вартість 06.07.2017, а отже подальша затримка в реєстрації податкових накладних до 05.10.2017 виникла з незалежних від позивача обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме позивачем не було допущено порушення податкового законодавства, а відтак, у розумінні пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14, п.120.1 ст.120 ПК України відсутні підстави для застосування до ТОВ «БВКФ «Технікабуд» штрафних (фінансових) санкцій.

Доводи представника відповідача про значне перевищення суми податкових зобов'язань ТОВ «БВКФ «Технікабуд» за вересень 2016 року у системі електронного адміністрування ПДВ над сумою зареєстрованих податкових накладних, що викликало помилку в системі електронного адміністрування та обнулення реєстраційного ліміту позивача, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки, виходячи зі змісту квитанцій № 1 від 09.08.2017 та 06.09.2017, такі обставини не були підставою для відмови в реєстрації податкових накладних.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови було порушення п.201.8 ст.201 ПК України - відсутність реєстрації позивача як платника ПДВ.

Твердження відповідача про ненадання позивачем доказів направлення до ДФС України скарги з приводу відмови в реєстрації податкових накладних не впливають на правомірність дій позивача у спірних відносинах та спростовуються матеріалами справи.

Так, позивачем надано до суду апеляційної інстанції копії опису до цінного листа, повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про надіслання 10.08.2017 скарги на адресу Державної фіскальної служби України та отримання даного поштового відправлення адресатом 14.08.2017.

Разом з тим, такі твердження жодним чином не свідчать про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 10.05.2018 діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року по справі № 520/8714/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 08.04.2019 року