Справа № 520/511/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 березня 2019 р. Справа № 520/511/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязьмітіновій Т.В.,

за участю:

представника відповідача - Гончарова С.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (, вул. Алчевських, 44А, м. Харків, 61024) про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивача, ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (надалі за текстом - Київське ОУПФУ м. Харкова, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, в якому просить суд з урахуванням уточнення позовних вимог:

- визнати протиправним рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в поверненні безпідставно (помилково) сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплаченого позивачем при придбанні житла вперше;

- зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти відповідне подання на повернення помилково сплачених позивачем коштів у розмірі 7525 грн., (1% від суми правочинну) до Державного бюджету України у якості збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні за договором купівлі-продажу квартири та звернутися до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає незаконним рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у поверненні помилково сплачених 7525,00 гривень внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, що спонукало його звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.(а.с.2-3).

29.01.2019 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. (а.с.31-32).

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 08.02.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно зі змістом якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.(а.с.42-43).

Представник третьої особи правом на надання пояснень не скористався.

15.02.2019 року до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.(а.с.44-46).

21.02.2019 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява згідно зі змісту якого просив суд залишити без розгляду вимогу позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмір - 3000 гривень, всі інші вимоги просив суд залишити без змін та задовольнити.(а.с.50).

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.62-63).

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року виправлено описку допущену в рішенні суду (вступна та резолютивна частина) від 26 березня 2019 року по справі № 520/511/19.

В судове засідання позивач та представник третьої особи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду позивач надав клопотання про проведення засідання без його участі. (а.с.59).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, пославшись на обґрунтування відзиву на позов та наявні матеріали справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

22.12.2017 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу придбано квартиру та сплачено збір на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7525,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.924474062.1.(а.с.10)

27.11.2018 року позивач звернувся до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про повернення помилково сплаченого внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Листом управління № 22033-47/03 від 03.12.2018 року фактично відмовлено у задоволенні заяви позивача, оскільки повернення внеску можливе лише у судовому порядку.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР із змінами та доповненнями (надалі - Закон №400/97-ВР).

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (надалі - Порядок).

Згідно з абзацом першим п. 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа № 819/1667/17).

Водночас, у постанові від 03 липня 2018 року (справа № 819/33/17) Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчать матеріали справи, у цій справі будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не встановлено.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (надалі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідним визнати протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022) щодо відмови у поверненні ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) помилково сплачених 7525 (сім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок, внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, та як внаслідок зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022) звернутися із поданням до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) помилково сплачених 7525 (сім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок, внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на позовну заяву, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області (, вул. Алчевських, 44А, м. Харків, 61024) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022) щодо відмови у поверненні ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) помилково сплачених 7525 (сім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок, внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022) звернутися із поданням до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) помилково сплачених 7525 (сім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 00 копійок, внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

В інших частинах позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2019 року.

Суддя Супрун Ю.О.