Справа № 815/1796/17
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року

Київ

справа №815/1796/17

адміністративне провадження №К/9901/4796/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ» подало до суду позов, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2017 № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 343 859 грн за основним платежем та в сумі 171 930 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що господарські операції позивача з контрагентами є реальними, підтверджуються первинними документами, складеними у відповідності до вимог законодавства. Висновки контролюючого органу є необґрунтованими.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 12.06.2017 адміністративний позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення від 10.03.2017 № , стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області судові витрати за сплати судового збору в сумі 7736,85 грн.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.10.2017 залишив без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2017.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що є реальними, підтверджені первинними документами, що відповідають вимогам закону. Податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит, складені платниками податків на додану вартість та відповідають вимогам закону.

Головне управління ДФС в Одеській області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права. Посилаючись на обставини, що зазначені в акті перевірки, зазначає про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 15.01.2018 відкрив касаційне провадження у справі, ухвалою від 27.03.19 призначив справу до касаційного розгляду у попередньому судовому засіданні на 02.04.2019.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, зважає на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 10.03.2017 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 343 859 грн за основним платежем та в сумі 171 930 грн за штрафними (фінансовими) санкціями слугували висновки, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки щодо відносин позивача з ТОВ «Лаки Трейд» та ПП СВТО «Спецпроект», про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України. Порушення полягало у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту за лютий 2015 року податку на додану вартість в сумі 332 054,99 грн за операціями з придбання у ТОВ «Лаки Трейд» телекомунікаційних послуг/послуг доступу до мережі Інтернет та податку на додану вартість в сумі 11 804 грн за операціями з придбання у ПП СВТО «Спецпроект» проектних та монтажних робіт, які не підтверджені первинними документами, які б відповідали вимогам закону. Окрім того, придбання зазначених послуг та матеріалів, використаних в монтажних роботах, у ланцюгу постачання не підтверджено. У підприємств у ланцюгу постачання, які не є безпосередніми постачальниками позивача, відсутні основні фонди, трудові ресурси.

Порядок формування платником податку на додану вартість податкового кредиту за звітний період - лютий 2015 року регулювався нормами статті 198 Податкового кодексу України.

Аналіз пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України свідчить, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податку в результаті придбання товарів/послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання товарів/послуг у постачальника повинна бути реальною, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

У податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції. Податковий кредит з податку на додану вартість має бути обов'язково також підтверджений податковою накладною, виданою платником податку на додану вартість та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (стаття 201 Податкового кодексу України).

Суди попередніх інстанцій не встановили жодного з порушень зазначених норм закону, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту. Суди зазначили, що позивач має в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій, та податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит.

Так, суди попередніх інстанцій дослідили копії первинних документів, складених щодо господарських операцій: договорів, актів наданих послуг, договірних цін, локальних кошторисів, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, розрахунків, податкових накладних, акта визначених технічних показників до договору, актів приймання виконаних будівельних робіт, та за результатами їх оцінки дійшли висновків про підтвердження ними реального вчинення господарських операцій та використання придбаних послуг та робіт в господарській діяльності.

Таким чином, суди дійшли висновків про реальне вчинення господарських операцій на підставі безпосередньо досліджених та оцінених ними доказів.

Суд касаційної інстанції, з огляду на положення статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права і не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів на іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є ідентичними доводам, якими контролюючий орган обґрунтовував свою позицію щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в судах попередніх інстанцій, та є такими, що не спростовують висновків судів. При цьому суд касаційної інстанції бере до уваги, що у справі відсутні обставини, які б свідчили про те, що контрагенти позивача є підприємствами з ознаками фіктивності.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду