Справа № 537/2719/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2019 р.Справа № 537/2719/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 січня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії.

12.02.2019 року означене судове рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 року апеляційна скарга залишена без руху, з наданням скаржнику 10-денного терміну для усунення її недоліків шляхом надання суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Крюковського районного суду м. Кременчука від 31.01.2019 року по справі № 537/2719/18. Зазначена ухвала отримана позивачем 01.04.2019 року, його представником ОСОБА_3 - 28.03.2019 року.

01.04.2019 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду засобами поштового зв'язку надійшла заява позивача ОСОБА_2 про поновлення на принесення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, скаржник зазначає, що у судовому засіданні 31.01.2019 року судом першої інстанції проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, а рішення у повному обсязі виготовлено 01.02.2019 року.

Вказує, що текст оскаржуваного рішення на його адресу не надходив, про існування рішення позивач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, яке було оприлюднено 04.02.2019 року.

З урахуванням тієї обставини, що апеляційна скарга подана ним 12.02.2019 року, тобто в межах 10-денного строку з дня оприлюднення тексту в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений ним з поважних причин.

Згідно положень ч. 3 ст. 121 КАС України, розгляд клопотання проведено в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця урегульовані статтею 287 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Строки подання апеляційних скарг у цій категорії справ визначені статтею 287 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм статті 295 КАС України. Тобто, строк подання апеляційної скарги в цій категорії адміністративних справ становить десять днів із дня проголошення оскаржуваного рішення, а не з часу отримання копії рішення суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.02.2019 року по справі № 826/15730/17.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 31.01.2019 року судом першої інстанції проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, рішення у повному обсязі виготовлено 01.02.2019 року.

Із апеляційною скаргою відповідач звернувся 12.02.2019 року засобами поштового зв'язку, тобто поза межами строку, встановленого ч. 6 ст. 287 КАС України, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті,.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 251 КАС України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомлення про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 6 ст. 251 КАС України).

Разом із цим, колегія суддів зауважує, що доводи скаржника про те, що із текстом судового рішення він ознайомився на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, на якому оскаржуване рішення оприлюднено 04.02.2019 року, в розумінні положень ч. 6 ст. 251 КАС України, не можуть вважатися належними доказами підтвердження дати вручення оскаржуваного судового рішення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 16.01.2018 року у справі № 814/924/17, від 20.04.2018 року у справі № 463/4728/17, від 26.06.2018 року у справі № 826/12082/17 та від 26.02.2019 року у справі №819/1007/18.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Також, Європейський Суд з прав людини «<…> визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N50966/99, від 14.10.2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, заява №3236/03)».

З урахуванням тієї обставини, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави поновлення такого строку не можуть бути визнані поважними, оскільки, вони не підтверджені належними доказами, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача.

Частинами 2 та 3 статті 298 КАС України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху < > у випадку, якщо вона подана після закінчення строків < >, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 відповідно до положень частини 3 статті 298 КАС України підлягає залишенню без руху та скаржнику слід надати строк для визначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення.

Крім того, відповідно до приписів ст. 9 КАС України із Крюківського районного суду м. Кременчука належить витребувати інформацію щодо дати, а також способу отримання позивачем копії оскаржуваної ухвали суду по справі № 537/2719/18.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 287, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 січня 2019 року по справі № 537/2719/18.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Кононенко З.О. Калиновський В.А.