Справа № 620/3870/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3870/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року

у справі №620/3870/18 (розглянуту у порядку спрощеного провадження)

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Чернігівське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії за віком позивачу з 01.06.2018 та виплати її у меншому розмірі, ніж було встановлено раніше (з 01.10.2017) та зобов'язання відповідача здійснювати виплату пенсії за віком позивачу у розмірі, що був встановлений з 01.10.2017 - 2749,45 грн. і здійснити доплату невиплаченої різниці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в червні 2018 року останній звернувся до Чернігівського ОУПФУ з заявою про перерахунок неврахованого стажу СПД, однак в порушення вимог чинного законодавства відповідачем при проведенні перерахунку зменшено розмір пенсії позивача починаючи з 01.06.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_3 з 01.06.2018 та виплати її у меншому розмірі, ніж було встановлено раніше (з 01.10.2017). Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 01.06.2018 у розмірі, що був встановлений станом на 01.10.2017 (2749,45 грн.) та здійснити виплату різниці між фактично отриманим розміром пенсії та належним до виплати розміром пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції протиправно не взято до уваги те, що відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", передбачено, що пенсії перераховуються із зазначення величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а тому дії відповідача є правомірними.

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФУ та з 18.08.2012 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з матеріалів справи позивач 15.06.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії (перерахувати неврахований стаж СПД).

Згідно довідки Чернігівського ОУПФУ № 490 від 24.09.2018 розмір пенсії позивача до червня 2018 року становив 2749,45 грн., а з липня 2018 року розмір пенсії становить 2379,29 грн.

Позивач не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії після здійснення перерахунку звернувся до Чернігівського ОУПФУ з заявою, на яку листом від 03.08.2018 № 806/06/С-7 відповідач повідомив, що відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 01.10.2017 позивачу проведено перерахунок пенсії (страховий стаж 37 років 9 місяців 2 дні, зарахований по 31.08.2012), загальний розмір якої складає 2749,45 грн. Відповідно до поданої позивачем заяви від 15.06.2018 Чернігівським ОУПФУ проведено перерахунок пенсії позивача з 01.06.2018, розмір якої складає 2379,29 грн. Після проведеного перерахунку страховий стаж позивача складає 37 років 11 місяців 13 днів (зарахований по 31.08.2012). Коефіцієнт страхового стажу, який застосовувався для обчислення розміру пенсії визначається за встановленою формулою відповідно до ст. 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,37917. За документами пенсійної справи пенсія позивачу призначена та виплачується згідно з чинним законодавством.

Після чого, позивач 23.08.2018 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку його пенсії.

04.10.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу надано відповідь, згідно якої останньому правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства здійснено перерахунок пенсії. Також вказано, що за документами пенсійної справи пенсія позивачу призначена та виплачується згідно з чинним законодавством.

В подальшому, 22.10.2018 до Чернігівського ОУПФУ направлено адвокатський запит № 02-10/18 щодо підстав зменшення позивачу розміру пенсії за віком та надання відповідного рішення в разі його прийняття.

Проте, 30.10.2018 Чернігівським ОУПФУ надана аналогічна відповідь з приводу перерахунку пенсії позивачу.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії позивача з 01.10.2017 становив 2749,45 грн., а після перерахунку з 01.06.2018 позивачу встановлено пенсію в розмірі 2379,29 грн., тобто розмір пенсії після перерахунку зменшився, що є неприпустимим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-ІV від 09.03.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Суд враховує, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Крім того, згідно п. 4 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи розмір пенсії позивача з 01.10.2017 становить 2749,45 грн., а після перерахунку з 01.06.2018 позивачу встановлено пенсію в розмірі 2379,29 грн. тобто розмір пенсії після перерахунку зменшився, що є порушенням вимог пенсійного законодавства.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій Чернігівського ОУПФУ щодо перерахунку пенсії за віком позивачу з 01.06.2018 та виплати її у меншому розмірі, ніж було встановлено раніше (з 01.10.2017) та зобов'язання Чернігівського ОУПФУ здійснити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу з 01.06.2018 у розмірі, що був встановлений станом на 01.10.2017 (2749,45 грн.) та здійснити виплату різниці між фактично отриманим розміром пенсії та належним до виплати розміром пенсії.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Колегією суддів також враховано положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, вказаний Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не вбачає необхідності в докладному аналізі інших доводів апеляційних скарг, оскільки вони не впливають на загальний висновок у справі.

При цьому, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2019 року.