Справа № 158/391/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2714/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Корецька В. В.,

місце ухвалення рішення м. Ківерці,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2019 року Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , в якому просила продовжити строк затримання відповідача на шість місяців з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме, до 22 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання судового рішення про затримання відповідача з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію Чопським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України вживались заходи щодо встановлення особи відповідача, однак станом на момент подання адміністративного позову інформація щодо встановлення особи з метою підготовки відповідних документів для забезпечення подальшої передачі відсутня.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що відсутність доказів її приналежності до громадянства Соціалістичної Республіки В`єтнам унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав. Вказує, що передумовою для продовження строку затримання є одночасна наявність двох підстав: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження. Натомість, зазначає, що повідомлення під час анкетування всієї необхідної інформації вказує на її співпрацю із органами державної міграційної служби.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2018 року в справі № 308/9521/18, яке набрало законної сили, затримано громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

29 серпня 2018 року громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, с. Журавичі.

Строк затримання відповідача та перебування у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства закінчується 22 лютого 2019 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача, що унеможливлює забезпечення її реадмісії.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами одинадцятою-тринадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної податкової служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Згідно з пунктом 1 Розділу VI Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган Державної міграційної служби України, орган охорони державного кордону України або орган Служби безпеки України вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягають обставини щодо неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливості забезпечення реадмісії особи. При цьому, зокрема, на орган охорони державного кордону України покладено обов`язок вжиття заходів для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Як підтверджується матеріалами справи, Чопським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України вживались заходи з метою ідентифікації громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , зокрема, ним були скеровані листи від 30 серпня 2018 року № 81/1331, 26 жовтня 2018 року № 81/1722 до Надзвичайного та Повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів, у тому числі відповідача. Крім цього, повторно було надіслано лист від 12 грудня 2018 року № 81/2006 до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні, а також Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо ідентифікації громадян В`єтнаму, в тому числі відповідача.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується вжиття позивачем сукупності послідовних та регулярних дій, спрямованих на ідентифікацію іноземця, зокрема шляхом скерування до компетентних органів країни походження відповідача повторних запитів.

Однак на час звернення до суду на відповідні запити Чопським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України не отримано інформації з країни громадянської належності іноземця або походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Доводи відповідача про наявність співпраці з її боку під час процедури її ідентифікації не заслуговують на увагу, оскільки результатом такої повинен бути встановлений факт достовірної ідентифікації особи шляхом представлення документа, який посвідчує особу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, за яких неможливо забезпечити передачу відповідача відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, що є підставою для продовження терміну затримання відповідача.

При цьому, посилання відповідача на відсутність доказів її приналежності до громадянства В`єтнаму, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, є безпідставними, з огляду на здійснення щодо неї процедури реадмісії на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2019 року у справі № 158/391/19 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 05.04.2019 р.