Справа № 420/6257/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6257/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 14.03.2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14.03.2018 року, № від 14.03.2018 року.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що за результатами проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1, Головним управлінням ДФС в Одеській області було складено акт № 391/15-32-13-05 від 01.03.2018 року, на підставі якого було прийнято податкові повідомлення-рішення № від 14.03.2018 року та № 134361305 від 14.03.2018 року. Відповідно до п. 2.2 Акту перевірки, платником податків нібито було отримано дохід у вигляді додаткового блага за ознакою 126 у розмірі 531817,81 грн. за рахунок прощення (анулювання) основного боргу за кредитним договором з ПАТ «Укрсоцбанк», при цьому не сплативши податок на доходи фізичних осіб. У зв'язку з чим, були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення та збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 158631,84 грн. та збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 11965,91 грн. (з урахуванням штрафних санкцій). Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що прийняті з порушеннями чинного законодавства. Так, 18.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2007/36-19/44, за яким кредитор передає позивальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100 000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних. Пізніше, 21.09.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 2007/36-19/44 від 18.12.2007 року. Згідно з п. 3.2 Догвору, якщо позивальник з дати укладення цього Договору здійсн7ити одноразовий платіж у сумі від 500 доларів США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям у сумі, що дорівнює сумі здійснення платежу. Відповідно до положень п. 3.4 договору, у разі виконання позичальником умов, зазначених у Договорі, сума заборгованості за Кредитом, процентами та комісіями підлягає анулюванню. Позичальником було виконано умови додаткової угоди, внаслідок чого Банком було прощено (анульовано) заборгованість у сумі 531 817,81 грн. Відповідно до офіційного курсу НБУ на момент анулювання заборгованості 21 вересня 2015 року, дана сума еквівалентна 24575,68 доларів США. Однак, при проведенні перевірки та прийнятті податкових повідомлень-рішень, відповідачем не враховано курсової різниці, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти відносно валюти долару США, а тому було неправомірно завищено суми податкових зобов'язань. Вказана курсова різниця не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Сума курсової різниці за розрахунками позивача складає 335 458,04 грн. З огляду на це, сума додаткового блага має становити: 196359,68 грн., сума ПДФО - 38662,94 грн., сума військового збору - 2945,40 грн.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.12.2018 року.

13.12.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, ГУ ДФС в Одеській області вважає позов необґрунтованим та таким, що не належить до задоволення. Представник відповідача зазначає, що на позивача не поширюються положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у зв'язку із тим, що відсутні підстави, за яких застосовуються вказані положення законодавства - зміна валюти у гривню та прощення розміру відповідно розрахованої різниці. Цю позицію підтримано та викладено у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 804/4182/17.

Протокольною ухвалою суду від 27.02.2019 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019 року.

01.04.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи за його відсутності та за відсутності позивача, у зв'язку із чим, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

18.12.2007 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 2007/36-19/44, з огляду на який банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних . кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 17.12.2022 року.

21.09.2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту № 2007/36-19/44 від 18.12.2007 року, згідно з умовами якого: якщо позивальник, починаючи з дати укладення цього договору про внесення змін до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі від 500 доларів США 00 центів на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу (п. 3.2). У разі виконання позичальником умов, зазначених у п.п. 3.2 та 3.3 цього договору про внесення змін, сума заборгованості за кредитом (на дату внесення коштів), процентам та комісіям підлягає анулюванню.

Суд встановив, що відповідно до заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням від 21.09.2015 року, позивач сплатив 1200 доларів США 00 центів кредитної заборгованості та просив здійснити анулювання заборгованості за договором кредиту на суму 1200 доларів США 00 центів.

Відповідно до заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням від 09.10.2015 року, позивач сплатив 23788 доларів США 09 центів кредитної заборгованості та просив здійснити анулювання заборгованості за договором кредиту на суму 23788 доларів США 09 центів.

Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.03.2016 року № 11.1-186/79-779, банк підтвердив інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1

У період з 09 лютого 2018 року по 22 лютого 2018 року ГУ ДФС в Одеській області на підставі наказу № 791 від 09.02.2018 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань декларування отриманих доходів від ПАТ «Укрсоцбанк», своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

01.03.2018 року відповідач склав акт № 391/15-32-13-54 за результатом проведення вказаної перевірки.

З огляду на висновки викладені в акті перевірки, відповідач встановив порушення позивачем: п. 57.1, ст. 57, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 167.1, ст. 167, п.п. 168.2.1, п. 168.2 ст. 168 ПКУ, внаслідок чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування у розмірі 105754,56 грн.;

пп. 12,п. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, ст. 163, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПКУ , внаслідок чого донараховано військового збору у розмірі 7977,27 грн.

Зазначені висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що позивач в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року отримав дохід у вигляді додаткового блага за «ознакою 126» у розмірі 531817,81 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб, а саме прощення (анулювання) основного боргу за кредитом договором з ПАТ «Укрсоцбанк».

14.03.2018 року відповідач прийняв повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 158631,84 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями - 105754,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 52877,28 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 11965,91 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями - 7977,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3988,64 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.47, п. 14.1 ст. 14 ПКУ, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

Згідно з п. 163.1 ст. 163 ПКУ, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, у тому числі, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Суд встановив, що кредит, який отримав позивач в іноземній валюті у 2007 році у розмірі 100000,00 дол. США станом на 01.01.2014 року не погашений.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Суд встановив, що з огляду на матеріали справи анульована (прощена) по кредитному договору від 18 грудня 2007 року № 2007/36-19/44 сума боргу у розмірі 1200 доларів США 00 центів та 23788 доларів США 09 центів є основною сумою заборгованості за кредитом з огляду на заяви позивача від 21.09.2015 року та 09.10.2015 року, а тому вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже відносно заборгованості по кредитному договору від 18 грудня 2007 року № 2007/36-19/44 відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов'язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Вказані висновки суд відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 20.06.2018 року у справі № 804/4182/17.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок про правомірність прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 173-183, 192-228, 205, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 14.03.2018 року.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 04 квітня 2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.