Справа № 820/17325/14
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа №820/17325/14

адміністративне провадження №К/9901/4772/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 (колегія у складі суддів Лук'яненко М.О., Мороко А.С., Чудних С.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 (колегія у складі суддів Мельнікової Л.В., Бартош Н.С., Донець Л.О.) у справі

за позовом ОСОБА_2

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «РЕАЛ БАНК» Федорченка Андрія Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -Національного банку України

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Реал Банк" Кадирова В.В. (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національний банк України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів під час розгляду вимог щодо відшкодування коштів за її вкладом ОСОБА_2 в ПАТ "РЕАЛ БАНК" (далі - банк) згідно з договором від 03.03.2014 №4014/БТ банківського вкладу фізичних осіб "ЗРУЧНИЙ" з автоматичним щомісячним продовженням;

- визнати протиправною їх бездіяльність щодо не включення позивача в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в цьому банку за рахунок фонду;

- зобов'язати відповідачів включити її в цей Загальний реєстр вкладників;

- зобов'язати відповідача-2 здійснити виплату (відшкодувати кошти) за її вкладом в банку за рахунок Фонду.

2. Харківський окружний адміністративний суд постановою від 25.12.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015, у задоволенні позову відмовив повністю.

3. Під час апеляційного розгляду первісного відповідача-1 замінено на правонаступника - Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Федорченка А.В.

4. Позивач подала на ці рішення касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та задовольнити позов повністю.

5. Вищий адміністративний суд ухвалою від 24.09.2015 відкрив касаційне провадження.

6. У зв'язку з його ліквідацією справу для розгляду передано Верховному Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 03.09.2012 ОСОБА_6 уклала з вказаним вище банком договір №964 банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з виплатою процентів щомісяця. Сума вкладу становила 476000,00 грн. із кінцевим терміном повернення вкладу 06.03.2014.

8. 28.02.2014 цей банк постановою Правління Національного банку України №109 віднесений до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №50, яким запровадила тимчасову адміністрацію та призначила Кадирова В.В. уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в банку.

9. 03.03.2014 ОСОБА_6 отримала за своїм вкладом 389689,53 грн., які одразу ж оформила, як окремі вклади, згідно з договорами від 03.03.2014 №4009/БТ на ім'я ОСОБА_7 в розмірі 194844,77 грн. та від 03.03.2014 №4014/БТ на ім'я позивача у справі в розмірі 194844,76 грн.

10. Залишок коштів за вкладом ОСОБА_6 згідно з випискою по рахунку становив 86310,47 грн.

11. Того ж дня позивач уклала з банком (за підписом директора Лисичанської філії ОСОБА_8М.) договір №4010/БТ банківського вкладу фізичних осіб «ЗРУЧНИЙ» з автоматичним щомісячним продовженням, згідно з умовами якого банк прийняв на підставі квитанції №653 від 03.03.2014 грошові кошти в сумі 194844,76 грн. на строк зберігання з 03 березня 2014 року до 03 квітня 2014 року та відкрив вкладнику вкладний (депозитний рахунок) НОМЕР_1

12. 20.03.2014 позивач звернулася до відповідача-1 із запитом про включення її до реєстру вкладників на відшкодування їй за рахунок коштів Фонду суми вкладу згідно зі вказаним вище договором банківського вкладу.

13. 07.04.2014 банк листом за вих. № 08-206/1183 повідомив її про неможливість повернення вкладу з тієї підстави, що її договір укладений після 28.02.2014та не включив позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду.

14. 21.05.2014 правління НБУ прийняло постанову №563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «РЕАЛ БАНК». Тому Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 21.05.2014 №34, відповідно до якого розпочала процедуру ліквідації банку та призначено Кадирова В.В. уповноваженою особою Фонду на його ліквідацію.

15. 13.06.2014 позивач подала кредиторську вимогу щодо включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів. ЇЇ вимога була акцептована та включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів, віднесена до 4 черги.

16. Оскільки позивача не було включено до реєстру вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду, вона звернулася з позовом до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

17. Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачами вимог закону.

18. Повідомила, що зверталася з запитом до відповідача про включення її до реєстру вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Проте її повідомлено про неможливість повернення їй вкладу та включення у відповідний реєстр вкладників, оскільки договір з нею укладений після 28.02.2014 (введення тимчасової адміністрації).

19. Акцентує увагу на тому, що не було негайно повідомлено Лисичанську філію банку про віднесення банку до категорії неплатоспроможності та не доведено на час укладення нею договору рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Водночас законодавство не передбачає заборон для укладення договорів банком у період його тимчасової неплатоспроможності.

20. Посилаючись на затверджені рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 №3 Правила формування та ведення баз даних про вкладників, позивач стверджує, що повинна бути включена до узагальненої бази вкладників банку.

21. Відповідачі заперечували проти задоволення позову, посилаючись на нікчемність правочинів із-за укладення договору від імені банку не уповноваженою особою у період віднесення його до неплатоспроможних. Тому позивач не вважається його вкладником.

22. Кошти, перераховані на її рахунок ОСОБА_6 внаслідок завідомо нікчемних правочинів, оскільки остання розділила свій вклад для отримання компенсації від Фонду.

23. Водночас 13.06.2014 позивач звернулася з кредиторською вимогою щодо включення її до реєстру акцептованих вимог. Вона акцептована, а позивач включена до четвертої черги.

24. Третя особа у справі у відзиві на позов вказала, що рішення суду у цій справі не вплине його права. Правової позиції у спорі не надала.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог повністю суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з недоведеності позивачем протиправності дій відповідачів та нікчемності її договору з банком.

26. Проаналізувавши ч.2 ст.215, ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, ч.ч.1, 2 ст.4, ч.ч.1-2 ст.26, ч.ч.1, 3 ст.36 , ч.2, п.1 ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI) (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), п.8 р.I, п.4 р.III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (далі - Порядок №14), суди дійшли висновку, що позивач уклала договір з особою, яка не мала право представляти інтереси банку, а отже він є нікчемним. Врахувавши включення за її запитом до реєстру кредиторів, також дійшли висновку про правомірність дій відповідачів.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. Позивач у касаційній скарзі посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що привезло до неправильного вирішення спору. Тому просить скасувати їхні рішення та задовольнити позов повністю.

28. Звертає увагу, що суди неправильно застосували ч.4 ст.26 Закону №4452-VI, оскільки не перевірили його виконання відповідачами щодо формування у встановлений строк переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

29. Включивши позивача до четвертої черги вкладників, відповідачі погодилися з дійсністю договору. Однак суди не звернули увагу, що до такого переліку включаються вимоги вкладників в частині, що перевищує 200000 грн., яких позивач не мала.

30. Суди також не спростували, що жодна з передбачених законом підстав для відмови у відшкодуванні Фондом коштів не застосовується на позивача.

31. Крім того, вважає, що на час укладання договору з банком постанова Правління НБУ від 28.02.2014 №109 не набула законної сили відповідно до вимог Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади».

32. Суди також не навели посилань та обґрунтувань додаткових пояснень її представника.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

33. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

34. Ключовим правовим питання у справі є дійсність договору №4010/БТ банківського вкладу фізичних осіб від 03.03.2014, укладеного після прийняття рішення про віднесення ПАТ «Реал банк» до категорії неплатоспроможних. Від вирішення цього питання залежить і відповідь на питання про те, чи має позивач право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду.

35. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452 від 23.02.2012 (далі - Закон №4452).

36. Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

38. Відповідно до ч. 2 ст. 36 цього Закону на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

39. Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України 28.02.2014 № 109 ПАТ «РЕАЛ БАНК» віднесений до категорії неплатоспроможних. Цього ж дня Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про початок виведення банку з ринку та здійснення у ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014, а також призначила уповноважену особу Фонду - Кадирова В.В.

40. Отже, починаючи з 03.03.2014 повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) призупинені. З цього ж моменту Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набула всі повноваження органів управління банку.

41. Договір банківського вкладу фізичних осіб «ЗРУЧНИЙ» з автоматичним щомісячним продовженням № 4010/БТ між ПАТ «РЕАЛ БАНК» та ОСОБА_2 укладено 03.03.2014, тобто після віднесення його до неплатоспроможних та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «РЕАЛ БАНК».

42. У договорі зазначено, що від імені Банку його укладено директором Лисичанської філії ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності № 212 від 31.01.2014, тобто до запровадження тимчасової адміністрації.

43. Повноваження представника, передбачені довіреністю, повинні застосовуватися з урахуванням обмежень, які визначені законом. Судами не встановлено, що уповноважена особа Фонду встановлювала межі та порядок дій структурних підрозділів, органів та посадових осіб банку, як зазначено у ч. 2 ст. 36 Закону №4452. Отже, укладаючи договір від імені банку 03.03.2014, ОСОБА_8 діяла з перевищенням повноважень представника.

44. Відповідно до ст. 214 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

45. Обставини справи свідчать, що наступного схвалення договору № 4010/БТ від 03.03.2014 з боку уповноваженої особи Фонду не було. Навпаки, уповноважена особа Фонду зазначений правочин заперечувала та вважала його недійсним. Відтак, хоч договір і підписано, проте він не призвів до виникнення цивільних прав та обов'язків банку щодо ОСОБА_2

46. Вирішуючи спір, суди застосували ч. 3 ст. 36 Закону №4452. У ній передбачено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

47. Суд вважає, що ця норма не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки у ній йдеться про правочини, вчинені саме органами управління та керівниками банку, а не іншими представниками.

48. Водночас, відповідно до ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вищим органом управління банку є загальні збори учасників банку. Виконавчим органом банку, що здійснює поточне управління, є правління банку. Банк зобов'язаний створити наглядову раду, що здійснює контроль за діяльністю виконавчого органу, захист прав вкладників, інших кредиторів та учасників банку. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер банку та його заступники.

49. Відповідно до частини 1 ст. 36 Закону № 4452 з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Перелік цих органів є вичерпним і не передбачає керівників філій.

50. Отже, частина 3 ст. 36 Закону №4452 не охоплює правочини, які вчинені керівниками філій, оскільки вони не належать до органів управління та керівників банку. Відтак, вони не можуть вважатися нікчемними в силу цієї норми. Тому в частині застосування цієї правової норми оскаржувані судові рішення є помилковими.

51. Водночас, судове рішення є правильними по суті, оскільки колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у директора Лисичанської філії ПАТ «РЕАЛ БАНК» ОСОБА_8 при укладанні вказаного договору з позивачем належних повноважень для укладання договору від 03.03.2014 року.

52. Доводи скарги про те, що постанова НБУ від 28.02.2014 № 109 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України і не набула чинності, Суд відхиляє, оскільки відповідно до Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 реєстрації підлягають саме нормативно-правові акти. Натомість, постанова НБУ від 28.02.2014 № 109 є індивідуально-правовим актом, оскільки стосується конкретного банку.

53. Відтак, Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності дій відповідачів щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «РЕАЛ БАНК», а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог, проте з помилковим застосуванням до спірних правовідносин ч. 3 ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

54. Аналізуючи вищезазначене в його сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги і зміну судових рішень в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 341, 343, 353-356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, замінивши їх мотивами, зазначеними у п. 35-50 цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя Т.О. Анцупова