Справа № 2040/7346/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р.Справа № 2040/7346/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 03.12.18 року по справі № 2040/7346/18

за позовом Товаристваз обмеженою відповідальністю "Престиж авто сіті"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Управління державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова третя особа Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Престиж авто сіті" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова на користь ТОВ "ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ" у зв'язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року в сумі 436 767,48 грн.; стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Центральної ОДПІ м. Харкова ТУ ДФС у Харківській області на користь ТОВ "ПРЕСТИЖАВТО СІТІ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6551,52 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж авто сіті" задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ" у зв'язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 01.03.2018р. по 31.08.2018р. в сумі 436797 грн.48 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6551грн. 52 коп.

Центральна ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає

рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує , що на сьогодні жодним нормативно-правовим актом не передбачено ані механізму відшкодування сум податку на додану вартість, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, ані структуру такого реєстру. Вважає , що ТОВ «Престиж авто сіті» було завищено суму позовних вимог у зв'язку з тим, що невірно була застосована облікова ставка Національного банку України. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р., прийняти нове рішення , яким в задоволенні позову ТОВ «Престиж авто сіті» відмовити.

ТОВ «Престиж авто сіті» подало до суду відзив на апеляційну скаргу , не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду є законним та обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні скарги , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Товариством як платником податку на додану вартість подано до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова податкову декларацію №, уточнюючий розрахунок № від 23 січня 2015 року про відшкодування з бюджету від'ємного значення з податку на додану вартість за червень 2014 року в сумі 4 238 319,00 грн.

Керівником податкового органу прийняте податкове повідомлення-рішення від 09 квітня 2015 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4238319,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1059579,00 грн., на підставі акту перевірки від 24.03.2015 року № 677/20-33-15-01-09/38040914, складеного за результатами проведення податковим органом документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за червень 2014 року.

Податкове повідомлення-рішення від 09 квітня 2015 року № визнано протиправним та скасоване постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі №820/3918/15, яка набрала законної сили 07 грудня 2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року по справі №820/1302/16 задоволено позов Товариства до Центральної ОДПІ м.Харкова ГУДФС у Харківській області, третя особа ГУ ДКС України у Харківській області та зобов'язано Центральну ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області подати до ГУ Державної казначейської служби у Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ "Престиж Авто Сіті" за червень 2014 року в сумі 42388319.00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті" , постанова набрала законної сили 27.09.2016 року та Харківським окружним судом видано виконавчий лист по справі.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що невиконання суб'єктом владних повноважень свого обов'язку щодо подання після закінчення перевірки органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, не може позбавити платника податку права на нарахування та стягнення пені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Пунктом 200.1. статті 200 Податкового Кодексу України визначено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст.200 Податкового Кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п.200.7 ст.200 Податкового Кодексу України).

Позивачем на виконання наведених норм Кодексу подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість.

Згідно з п.200.15 ст.200 Податкового Кодексу України у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури судового оскарження орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12 ст. 200 Податкового Кодексу України).

Згідно з п.200.23 ст.200 Податкового Кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З аналізу наведених норм вбачається, що з набранням чинності Податкового Кодексу України у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені ст.200 ПК України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому, чинним законодавством не передбачено, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості по ПДВ, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику цієї заборгованості.

Згідно матеріалів справи постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 року по справі №820/1302/16 (залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 р.) адміністративний позов ТОВ "Престиж Авто Сіті" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (яка є правонаступником Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити дії було задоволено в повному об'ємі: зобов'язано Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (яка є правонаступником Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області) подати до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ "Престиж Авто Сіті" за червень 2014 року в сумі 4 238 319,00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті". Вказане рішення набрало законної сили 27.09.2016 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2016р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відмовлено.

31.10.2016 р. Харківським окружним адміністративним судом на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 р. по справі №820/1302/16 видано виконавчий лист про зобов'язання Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подати до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ "Престиж Авто Сіті" за червень 2014 року в сумі 4 238 319,00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

09.11.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №820/1302/16, виданого 31.10.2016р. Харківським окружним адміністративним судом про зобов'язання Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подати до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ "Престиж Авто Сіті" за червень 2014 року в сумі 4 238 319,00 грн., що підлягає зарахуванню на рахунок ТОВ "Престиж Авто Сіті".

Позивач по справі перебуває на обліку, в тому числі як платник податку на додану вартість, в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, яка є правонаступником всіх прав та обов'язків Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 р. по справі №820/3918/15, а також постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. по справі № 820/1302/16, що набрали законної сили, підтверджується звернення позивача до податкового органу з заявою про відшкодування податку на додану вартість за червень 2014 року в сумі 4238319, 00 грн. на рахунок платника податку, а також правомірність нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Однак , Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області дій, спрямованих на надання органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, вчинено не було, тобто, підтверджено, те що контролюючим органом не виконано обов'язків, передбачених ст. 200 ПК України.

Відповідно до вимог п.200.23 ст.200 Податкового Кодексу України на суму заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 4238319,00 грн. нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка згідно з розрахунком позивача (а.с. 11) за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2018 р. складає 436767.48 грн.

При цьому, необхідно зауважити на те, що положення п. 200.23 ст. 200 Податкового Кодексу України є імперативною нормою закону, а інші норми Податкового Кодексу України не передбачають, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, здійснюється лише після фактичного отримання платником податків суми такої заборгованості.

Таким чином, оскільки не відшкодована позивачу сума податку на додану вартість є бюджетною заборгованістю, на яку за законом нараховується пеня за несвоєчасне відшкодування, відповідно у позивача, як суб'єкта господарювання, є право вимагати у судовому порядку стягнення на його користь відповідних сум пені з Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року у справі N 21-131а14, відповідно до якої неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу ДКУ висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку із цим заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляють платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що невиконання суб'єктом владних повноважень свого обов'язку щодо подання після закінчення перевірки органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, не може позбавити платника податку права на нарахування та стягнення пені.

Відповідно у позивача виникає право на нарахування та стягнення пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Щодо доводів апелянта з посиланням на те, що позивачем завищено суму позовних вимог у зв'язку з тим, що згідно з розрахунком пені, наведеному у позові, невірно була застосована облікова ставка Національного банку України, колегія суддів зазначає, що відповідно до розрахунку позивачем пені застосування різних ставок НБУ обумовлене зміною облікової ставки НБУ за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2018 р.

Так , бюджетна заборгованість по декларації з податку на додану вартість ТОВ «Престиж Авто Сіті» за червень 2014 року в сумі 4 238 319,00 грн. виникла 07.12.2015р. Право у позивача на нарахування пені виникло з 18.12.2015р. До цього часу заборгованість з бюджетного відшкодування ПДВ не погашена і обліковується в повному обсязі. Станом на грудень 2015 року діяла облікова ставка НБУ 22 %, введена в дію постановою НБУ від 29.10.2015р. № 750 і залишена в розмірі 22% постановою НБУ від 17.12.2015р. № 894. Отже, саме цей розмір облікової ставки визначений на момент виникнення пені. Крім того, застосування позивачем облікової ставки НБУ яка нараховується на момент виникнення пені в кожний період зміни такої облікової ставки, як раз відповідає позиції податкового органу - так як порушення є триваючим, кожного дня у контролюючого органу виникає обов'язок нараховувати пеню.

Отже позивач застосовує облікову ставку НБУ, яка була дійсною на кожен момент виникнення права у позивача і обов'язку у відповідача на нарахування пені.

Щодо доводів апелянта з посиланням на те, що контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюють контролюючі органи, а не державні податкові інспекції, тобто звернення ТОВ "Престиж Авто Сіті" з позовом до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області колегія суддів зазначає наступне.

Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями органів ДФС України та органів ДКС України.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, в постанові від 16.09.2015 р. у справі за позовом ПАТ "Донагроімпекс" до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ТУ Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області, ТУ ДКС України в Донецькій області, Управління ДКС України у м. Донецьку Донецької області про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ; в постанові від 31.05.2016 р. у справі за позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, ГУ ДКС України в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів.

Згідно висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 такий спосіб захисту прав, як зобов'язання внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до п. 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 1 лютого 2017 року не є ефективним способом захисту прав. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на його користь заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.05.2018р. у справі № 816/1194/17, постанові Верховного Суду від 24.04.2018р. у справі М 810/2512/17, постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі № 810/4289/16 стягнення пені є належним способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, колегією суддів апеляційної інстанції враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 2040/7346/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 08.04.2019 року