Справа № 820/3576/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

27 березня 2019 р.Справа № 820/3576/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

07.05.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області (подалі - ГУНП в Харківській області): № 325 від 23.03.2018 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції та № 90 о/с від 17.04.2018 року про його звільнення у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції; поновити його на посаді інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області з 18.04.2018 року та фактично стягнути на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 23.02.2018 року ані напередодні він алкоголю не вживав. 23.02.2018 року о 2 годині 45 хвилині його автотранспортний засіб був зупинений працівником ДПП за порушення вимог п. «г» п.п. 8.4 ПДР. Під час спілкування з ним інспектор поліції повідомив, що вбачає у нього ознаки сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітку мову). По відношенню до нього були складені постанова по справі про адміністративні порушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та протокол про порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП. В останньому протоколі зазначено, що нібито він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Позивач стверджує що це не відповідає дійсності, оскільки саме працівник ДПП відмовився проїхати з ним у медичний заклад для проведення медичного огляду та оцінки на наявність ознак сп'яніння. 23.02.2018 року він самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов обстеження на наявність алкоголю, ознак сп'яніння виявлено не було. Він не приховував місця своєї роботи з метою уникнення від відповідальності.

Рішення про накладення на нього крайнього заходу дисциплінарного впливу відповідачем було прийнято до розгляду судом справи про адміністративне правопорушення. Наявність протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може свідчити про скоєння ним адміністративного правопорушення.

Вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту не може бути підставою для застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції, бо для цього відсутні будь-які правові підстави.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений.

Так, судовим рішенням скасований наказ ГУНП в Харківській області № 325 від 23.03.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення на працівника ГУНП в Харківській області майора поліції, інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Скасовано наказ ГУНП в Харківській області Національної поліції України № 90о/с від 17.04.2018 року (по особовому складу) про звільнення майора поліції, інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Позивач поновлений на посаді інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Хлодногірського ВП ГУНП в Харківській області з 18.04.2018 року.

З ГУНП в Харківській області на користь позивача стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 32.563,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_2 на посаді інспектора - чергового чергової частини сектору моніторингу Хлодногірського ВП ГУНП в Харківській області з 18.04.2018 року та стягнення з ГУ НП в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

З ГУ НП в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань стягнуто витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_2 у розмірі 704,80 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що при позитивній характеристиці позивача з боку керівництва, відповідності ним займаній посаді, відсутності на час проведення службового розслідування діючих дисциплінарних стягнень та судового рішення про визнання позивача винним у скоєнні адміністративного проступку, щодо якого проводилось службове розслідування, обраний вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо обґрунтованості та пропорційності, оскільки при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Тобто, необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення службової дисципліни, як вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем. У свою чергу, вина позивача з приводу вчинення ним адміністративного проступку, доведена вже після накладення дисциплінарного стягнення та його реалізації. За таких підстав наказ ГУНП України в Харківській області № 325 від 23.03.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення на працівника ГУНП в Харківській області майора поліції, інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції судом визнаний таким, що підлягає скасуванню. Відтак, підлягає скасуванню і наказ відповідача № 90 о/с від 17.04.2018 року про звільнення позивача у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

Скаржник зазначає, що в ході службового розслідування було доведено, що події які мали місце 23.02.2018 року за участі майора поліції ОСОБА_3 є наслідком нехтування останнім вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині обов'язку щодо неухильного дотримання законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також вимог Присяги працівника поліції, якою працівник поліції зобов'язується вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки. Вказані обставини, як вважає скаржник, безпідставно не були враховані судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що посилання скаржника в апеляційній скарзі на звільнення ОСОБА_2 по причині порушення службової дисципліни є необґрунтованим та непідтвердженим ніякими письмовими доказами.

Рішення суду щодо скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на час проведення розслідування та видачі наказу № 325 від 23.03.2018 року винесено не було, у зв'язку з чим, наказ про звільнення був прийнятий до постановлення рішення судом по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Висновок службового розслідування фактично містить лише опис вчиненого позивачем діяння, що має ознаки адміністративного проступку, а вина позивача з приводу вчинення ним адміністративного проступку встановлювалася вже після накладання дисциплінарного стягнення та його реалізації.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з урахуванням вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту не може бути підставою для застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції, бо для цього відсутні будь-які правові підстави.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом установлено, що 23.02.2018 року командиром роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 по відношенню до позивача ОСОБА_2 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП та підданий адміністративному у вигляді штрафу (а.с. 16).

В постанові зазначено, що 23.02.2018 року о 2 годині 45 хвилин у м. Харкові на перехресті вулиці Сидора Ковпака та вулиці Жилярді водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем, при наявності дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху України (а.с. 16).

В цей же день цією ж особою, в присутності двох свідків, по відношенню до позивача ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксований факт скоєння ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 15).

В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем при наявності ознак алкогольного сп'яніння. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови. Також зазначено, що водій ОСОБА_2 відмовився від огляду (з використанням спеціальних технічних засобів) на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 15).

Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 14 від 23.02.2018 року (а.с. 25-26) вбачається, що за результатами огляду та лабораторних досліджень ознак сп'яніння у ОСОБА_2 не виявлено, тверезий.

27.02.2018 року наказом ГУ НП в Харківській області № 359 за вищевказаними фактами призначено службове розслідування (а.с. 66, 65).

Проведеним службовим розслідуванням (а.с. 67-96) установлено, що ОСОБА_2 23.02.2018 року о 2.45, керуючи власним автомобілем, на перехресті вулиці Сидора Ковпака та вулиці Жилярді м. Харкова при наявності дорожнього знаку «Напрямки руху по смугам» зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив поворот ліворуч, у зв'язку з чим був зупинений працівниками УПП в Харківській області. При перевірці документів на транспортний засіб працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_2 за зовнішніми ознаками перебував за кермом автомобіля у стані алкогольного сп'яніння (характерний запах спиртних напоїв з порожнини рота, уповільнена мова).

Майору поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд на стан встановлення факту сп'яніння, але останній у присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від проходження медичного огляду на газоаналізаторі «Drager Alcotester» в Харківському обласному наркологічному диспансері відмовився.

За порушення п. 2.5. (ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння) та п. 2.9. «а» (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння) Правил дорожнього руху України відносно майора поліції ОСОБА_3 працівниками УПП в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 151482 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесена постанова серії БР № 883996 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Матеріал про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 надісланий до Київського районного суду м. Харкова. На час проведення службового розслідування рішення по справі не прийнято. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу ОСОБА_2 не виконано.

Відповідно до вимог службових телеграм ГУНП в Харківській області від 19.04.2017 року № 2386/119/01/12/-2017 та від 14.11.2017 року № 6814/119/01/12-2017 ОСОБА_2 попереджений про обов'язковість дотримання та необхідність неухильного виконання службових обов'язків, наказів керівництва Національної поліції України, про безальтернативне звільнення у разі встановлення фактів керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або відмову від проходження медичного огляду за наявності підозр у керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння.

Вивченням виписки із медичної карти амбулаторного хворого щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння в Харківському обласному наркологічному диспансері від 23.02.2018 року № 14 встановлено, що ОСОБА_2 звертався до вказаного медичного закладу самостійно без супроводу співробітників поліції, що є грубим порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Огляд особи, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

У ході службового розслідування доведено, що внаслідок особистої недисциплінованості своїми діями майор поліції ОСОБА_2 23.02.2018 року, керуючи транспортним засобом з ознаками сп'яніння, поводив себе неетично, перебуваючи поза службою, та надав недостовірні дані щодо місця роботи з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, за результатами службового розслідування встановлено, що інспектор-черговий чергової частини Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_2 порушив службову дисципліну, - допустив порушення вимог п. 2.5 (ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння) та п. 2.9 «а» (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння), п. 84. «г» (невиконання вимог дорожнього знаку 5.16 напрямок руху по смугам) ПДР України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо обов'язку водія не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

За висновками службового розслідування (а.с. 88-96) факт порушення інспектором - черговим чергової частини Хлодногірського ВП ГУ НП в Харківській області майором поліції ОСОБА_2 службової дисципліни, що виразилося у невиконанні вимог п. 2.5, 2.9 та 8.4 «г» Правил дорожнього руху, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» підтверджений.

Крім цього, майор поліції ОСОБА_2 допустив порушення вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України у частині обов'язку дотримання законодавства, неухильного виконання статутів і наказів начальників, гідного поводження у позаслужбовий час, додержання норм професійної і службової етики та вимог Правил етичної поведінки поліцейських, у частині дотримання норм професійної етики за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий та і в неробочий час. І як наслідок призвело до порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» у частині обов'язку щодо неухильного дотримання законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також вимоги Присяги працівника поліції, якорю працівник поліції зобов'язується вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Висновками службового розслідування запропоновано піддати ОСОБА_2 дисциплінарному стягненню у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

В процесі проведення службового розслідування, особами, що його проводили, були досліджені відеозаписи з нагрудних камер працівників УПП в Харківській області, опитані командир роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 та інспектор-черговий чергової частини Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_2, досліджені пояснення та проведено розмову із свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тощо.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 23.03.2018 року № 325 за порушення службової дисципліни, що виразилась у невиконанні вимог п. 2.5, п. 2.9 та п. 8.4 «г» ПДР України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора - чергового частини Хлодногірського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 було піддану дисциплінарному стягненню у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції (а.с. 13).

В наказі зазначено про те, що за результатами службового розслідування встановлений факт порушення ПДР України, відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а також складання відносно майора поліції ОСОБА_2 протоколу та винесення постанови за вчинення ним вищевказаних адміністративних правопорушень. Указані дії ОСОБА_2 є порушенням службової дисципліни і законності та підривають довіру громадян до Національної поліції.

Крім цього, під час складання адміністративних матеріалів майор поліції ОСОБА_2, перебуваючи поза службою поводив себе неетично та надав недостовірні дані щодо місця роботи з метою уникнення відповідальності.

Наказ було реалізовано наказом ГУ НП в Харківській області від 17.04.2018 року № 90 /с (а.с. 14), - майора поліції ОСОБА_2, інспектора чергового ЧЧ сектору моніторингу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області звільнили згідно з Законом України «Про Національну поліцію» за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 року у справі № 640/3709/18 позивач ОСОБА_2 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як зазначено в судовому рішенні, 23.02.2018 року о 2 годині 45 хвилин в м. Харкові на перехресті вулиць Сидора Ковпака та Желярді, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13.06.2018 року відхилена апеляційна скарга захисника позивача, а судове рішення залишено без змін (а.с. 115-119).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року у справі № 640/3709/18 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про перегляд постанови цього ж суду від 11.05.2018 року за нововиявленими обставинами (а.с. 215).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (подалі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У відповідності до вимог ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною першою та другою ст. 19 Закону № 580-VIII, визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону № 580-VIII, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статус Національної поліції» поширено на поліцейських дію дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію»).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначається Законом України від 22.02.2006 року N 3460 - IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (подалі - Дисциплінарний статут).

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 цього Статуту.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як встановлено, підставою для видання наказів ГУНП в Харківській області від 23.03.2018 року № 325 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача та № 90 о від 17.042018 року про його звільнення послугував висновок про результати службового розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни за обставин, що викладені в постанові вище.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_2, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду цієї справи судом не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення ним адміністративних правопорушень, а надається правова оцінка обставин наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Сторонами у справі не спростовується та обставина, що позивач, вступаючи на службу в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові такого змісту «.., усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

Колегія суддів зазначає, що під вчинками, що дискредитують звання працівника поліції та власне Національну поліцію України, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені поліцейським не виключно у зв'язку з виконанням службових обов'язків а і такі, що не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет поліцейського та власне Національну поліцію України.

Застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам факт порушення позивачем поза межами службового часу п.п «г» п. 8.4 ПДР України (невиконання вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам»), надання недостовірних даних щодо місця роботи з метою уникнення відповідальності, недостатні підстави для застосування до позивача ОСОБА_2 крайнього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. А також про те, що факт надання майором поліції ОСОБА_2 недостовірних даних щодо місця роботи з метою уникнення відповідальності свого підтвердження не знайшов.

Однак, колегія суддів вважає, що в сукупності з встановленими службовим розслідуванням фактом керування майором поліції ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння і фактом ухилення ним від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння (п.п. «а» п. 2.9, п. 2.5 ПДР України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»), застосування цього крайнього заходу дисциплінарного стягнення є обґрунтованим.

Висновок службового розслідування щодо встановлення факту відмови майора поліції ОСОБА_2 23.02.2018 року від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння у подальшому підтверджений постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 року у справі № 640/3709/18, що набрала законної сили 13.06.2018 року.

Виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 14 від 23.02.2018 року, відповідно до якої позивач ОСОБА_2 тверезий, не є офіційним документом підтверджуючим огляд особи на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 (Додаток № 4).

Отже допустимих доказів, які б спростували висновок службового розслідування про керування 23.02.2018 року транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння позивач ОСОБА_2 судам не надав. При цьому, колегія суддів зазначає, що факт не притягнення позивача до адміністративної відповідальності за факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не є безумовним доказом того, що 23.02.2018 року позивач був тверезим.

Крім того, оцінюючи доводи представника позивача щодо сумлінної служби позивача та його позитивних характеристик, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Колегія суддів також враховує, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Відтак, сумлінна служба позивача та позитивні характеристики на які посилається позивач, не можуть слугувати підставою для залишення позивача на службі з огляду на встановлені в ході службового розслідування обставини вчинення ним дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення із поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ГУНП в Харківській області, скасовує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 року та приймає нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року скасувати, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк
Постанова у повному обсязі складена і підписана 08 квітня 2019 року.