Справа № 640/5674/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

03 квітня 2019 року м. Київ № 640/5674/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до моменту відкриття провадження у справі, у порядку письмового провадження, заяву про забезпечення позову

ОСОБА_1
до (особа, яка може отримати статус учасника справи)Голови Державної судової адміністрації України Холоднюка Зеновія Васильовича
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі альтернативно - ОСОБА_1 або Заявник) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Голові Державної судової адміністрації України Холоднюку Зеновію Васильовичу вчиняти дії, спрямовані на призначення на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_3, зокрема, але не виключно, приймати акт про призначення ОСОБА_3 на посаду, повідомляти центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_3 на роботу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Заявник зазначила, що рішенням Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України на підставі того, що ОСОБА_1 начебто належить до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Заявником оскаржено зазначене рішення до Верховного Суду. Так, у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду знаходиться справа № 9901/648/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18. Втім, достеменно знаючи про існуючий судовий спір (справу № 9901/648/18), 31 січня 2019 року Вища рада правосуддя приняла рішення № 294/0/15-19 «Про призначення ОСОБА_3.», відповідно до якого вирішила призначити ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України з дати початку фактичного виконання нею посадових обов'язків строком на п'ять років з оплатою праці відповідно до законодавства. При цьому, у своєму рішенні від 31.01.2019 Вищою радою правосуддя зазначено, що: ««За результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А» в системі правосуддя переможцем конкурсу на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України визначено ОСОБА_1, другим за результатами конкурсу кандидатом на зайняття цієї посади визначено ОСОБА_3 (протокол засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя від 2 лютого 2018 року № 3). Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про державну службу» другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади державної служби має право на призначення на таку посаду протягом одного року з дня проведення конкурсу, якщо посада стане вакантною, а також у разі, якщо переможець конкурсу відмовився від зайняття посади або йому відмовлено у призначенні за результатами спеціальної перевірки. За результатами спеціальної перевірки щодо ОСОБА_3 інформації, що перешкоджає зайняттю нею посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, не виявлено. За результатами перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», проведеної Адміністрацією Президента України, встановлено, що до ОСОБА_3 не застосовуються заборони, передбачені частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»».

ОСОБА_1 наголошує, що з інформаційних джерел їй стало відомо, що наприкінці березня 2019 року ОСОБА_3, яка була призначена на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України як другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади державної служби, з'явилася до Державної судової адміністрації України з метою оформлення трудових відносин та фактичного прийняття на посаду.

Відтак, оскільки в силу Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Голова Державної судової адміністрації України наділений рядом повноважень в сфері оформлення трудових відносин з державними службовцями, їх прийняття на державну службу, а невід'ємним етапом призначення особи на посаду державної служби є прийняття акту про призначення на посаду відповідно до ч. 1-4 ст. 33 Закону України «Про державну службу», який, між іншим, може містити також такі умови та зобов'язання, та приймається у вигляді указу, постанови, наказу (розпорядження), рішення, залежно від категорії посади, відповідно до законодавства, тобто Голова Державної судової адміністрації України з питань, що належать до його повноважень, видає накази, ОСОБА_1 акцентує, що Державною судовою адміністрацією України вчиняються дії, що спрямовані на включення ОСОБА_3 в штат державного органу, складання акту про призначення на посаду та підготовка відповідного наказу, внесення відповідних записів до трудової книжки та особової справи, повідомлення ДФС про прийняття нового працівника, підготовка до складення присяги тощо.

Заявник примічає про неправомірність відповідних дій, позаяк останнім оскаржується рішення Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України, а розгляд справи № 9901/648/18 про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду досі триває. Тому, у разі фактичного оформлення відносин публічної служби з ОСОБА_3, ОСОБА_1 буде позбавлена можливості захисту своїх прав на вступ на посаду державної служби у разі прийняття позитивного рішення Верховним Судом.

ОСОБА_1 звертає увагу, що доцільність визначеного нею заходу забезпечення позову як заборона Голові Державної судової адміністрації України Холоднюку З.В. вчиняти дії, спрямовані на призначення на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_3, обумовлена тим, що у разі продовження їх вчинення ОСОБА_1 буде позбавлено можливості, у разі прийняття рішення Касаційним адміністративним судом у справі № 9901/648/18 на її користь, на зайняття посади першого заступника Голови Державної судової адміністрації України. Заявник відзначає, що за результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А» в системі правосуддя переможцем конкурсу на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України було визначено саме ОСОБА_1 і в разі скасування рішення Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 «Про відмову у призначенні ОСОБА_1.» вона матиме законне право вимагати у Вищої ради правосуддя повторного розгляду її питання та прийняття на посаду першого заступника Голови ДСА України. Водночас, перебування на цій посаді ОСОБА_3 ускладнить виконання судового рішення. На думку ОСОБА_1, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки воно відповідатиме предмету майбутнього адміністративного позову та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті до закінчення розгляду справи. Крім того, вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації Головою Державної судової адміністрації України Холоднюком З.В. своїх повноважень після розгляду справи по суті.

В заяві ОСОБА_1 додатково окреслено, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, за переконанням Заявника, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладені процесуальні приписи ч. 1 ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути подану Заявником заяву.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши викладені Заявником в заяві обставини та наявні у такій заяві докази, вирішуючи по суті подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України.

Зі змісту рішення слідує, що за результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А» в системі правосуддя переможцем конкурсу на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України визначено ОСОБА_1, другим за результатами конкурсу кандидатом на зайняття цієї посади визначено ОСОБА_3 (протокол засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя від 2 лютого 2018 року № 3). В той же час у рішенні відзначено, що ОСОБА_1 належить до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

З рішенням № 1530/0/15-18 від 24.05.2018 Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 не погодилася та 22.06.2018 звернулася до Верховного Суду з позовом про визнання такого рішення протиправним та його скасування.

За наслідками розгляду позовних матеріалів ОСОБА_1, Верховним Судом винесено ухвалу від 26.06.2018 про відкриття провадження у адміністративній справі № 9901/648/18; судом постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження.

31.01.2019 Вища рада правосуддя приняла рішення № 294/0/15-19 «Про призначення ОСОБА_3.», відповідно до якого вирішено призначити ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України з дати початку фактичного виконання нею посадових обов'язків строком на п'ять років з оплатою праці відповідно до законодавства.

У вказаному рішенні, Вища рада правосуддя, серед іншого, зауважила, що рішенням Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про державну службу» другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади державної служби має право на призначення на таку посаду протягом одного року з дня проведення конкурсу, якщо посада стане вакантною, а також у разі, якщо переможець конкурсу відмовився від зайняття посади або йому відмовлено у призначенні за результатами спеціальної перевірки. За результатами спеціальної перевірки щодо ОСОБА_3 інформації, що перешкоджає зайняттю нею посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком, не виявлено. За результатами перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», проведеної Адміністрацією Президента України, встановлено, що до ОСОБА_3 не застосовуються заборони, передбачені частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Поряд з цим, судом установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 у справі № 826/12446/18, залишеного без постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/12446/18, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування з моменту прийняття рішення у формі листа Мін'юсту від 27 лютого 2018 року за № 7509/3142-26-18/13.1 "Щодо дотримання вимог Закону України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_1", визнання протиправним та скасування з моменту прийняття рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державною фіскальною службою України норм Закону України "Про очищення влади" від 20 жовтня 2015 року в частині яка стосується ОСОБА_1, судом вирішено: позов задовольнити частково; визнано протиправним та скасовано рішення у формі Листа Міністерства юстиції України за №7509/3142-26-18/13.1 від 27.02.2018 "Щодо дотримання вимог Закону України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_1; визнано протиправним та скасовано рішення у формі Звіту про результати проведення перевірки щодо виконання Державної фіскальною службою норм Закону України "Про очищення влади" від 20.10.2015 в частині, яка стосується ОСОБА_1.

У вказаному рішенні суду першої інстанції, серед іншого, відмічено, що оскаржувані рішення у справі є такими, що прийняті поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачений Законом України "Про очищення влади" й такими, що прийнятті у наслідок неповного з'ясування й невірної оцінок обставин, що мають суттєве значення у справі. Судом підкреслено, що оскільки оскаржувані рішення були застосовані Вищою радою правосуддя у рішенні від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 як підставу для відмови позивачці у призначенні її на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України, відповідно вплинули на можливість зайняття нею наведеної посади, тому суд вважає, що оскаржуваними рішеннями порушено права позивачки щодо можливості зайняття посад публічної служби.

З огляду на наведені у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 у справі № 826/12446/18 обставини, суд, в межах викладеного епізоду у цій частині, звертає увагу, що в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, викладені у рішенні обставини щодо: прийняття оскаржуваних рішень поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачений Законом України "Про очищення влади"; порушення прав позивачки щодо можливості зайняття посад публічної служби, надають підстави вважати про встановлення відзначених обставин щодо ОСОБА_1, як особи, стосовно якої ці обставини встановлено.

Суд зауважує, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Поряд з правовим регулюванням питань засад організації судової влади, організаційних основ судоустрою, вказаним нормативно-правовим актом врегульовано питання організаційного забезпечення діяльності судів, особливості забезпечення функціонування у якому окреме місце визначено Державної судової адміністрації України, як державного органу у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

У відповідності до ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Державну судову адміністрацію України очолює Голова Державної судової адміністрації України. Голова Державної судової адміністрації України, зокрема, призначає на посади та звільняє з посад працівників Державної судової адміністрації України. Голова Державної судової адміністрації України з питань, що належать до його повноважень, видає накази. Заступники Голови Державної судової адміністрації України виконують функції, визначені Головою Державної судової адміністрації України. Голова Державної судової адміністрації України розподіляє повноваження між заступниками Голови Державної судової адміністрації України.

Положення ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» знаходять своє відображення у приписах «Положення про Державну судову адміністрацію України, затв. Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19 (розміщене у відритому доступі інтернет за посиланням: https://dsa.court.gov.ua/dsa/about_dsa/about/), згідно яких Голова Державної судової адміністрації України є керівником державної служби в Державній судовій адміністрації України. Голова Державної судової адміністрації України, зокрема: керує діяльністю ДСА України, несе персональну відповідальність за виконання покладених на неї завдань; організовує роботу ДСА України; визначає функції заступників Голови Державної судової адміністрації України, розподіляє повноваження між заступниками Голови Державної судової адміністрації України; призначає на посади та звільняє з посад працівників ДСА України; здійснює інші передбачені законом повноваження. Голова ДСА України з питань, що належать до його повноважень, видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Суд примічає, що Законом України «Про державну службу» визначаються принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу», державна служба здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, під яким розуміється забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави.

Главою другою та третьою розділу IV Закону України «Про державну службу» регулюються правові питання порядку проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби та призначення на посаду державної служби відповідно.

Так, за ст. 28 Закону України «Про державну службу», інформація про переможця конкурсу оприлюднюється на офіційних веб-сайтах центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, та державного органу, в якому проводився конкурс, не пізніше наступного робочого дня після підписання протоколу засідання конкурсної комісії відповідно до Порядку проведення конкурсу. За результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії "А" на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, оприлюднюється інформація про переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, запропонованих Комісією суб'єкту призначення. Витяг із протоколу засідання конкурсної комісії є складовою особової справи державного службовця, якого призначено на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Статтею 31 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Рішення про призначення приймається: 1) на посаду державної служби категорії "А" - суб'єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України; 2) на посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівником державної служби. Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу», в акті про призначення на посаду зазначаються: 1) прізвище, ім'я, по батькові особи, яка призначається на посаду державної служби; 2) займана посада державної служби із зазначенням структурного підрозділу державного органу; 3) дата початку виконання посадових обов'язків; 4) умови оплати праці. Акт про призначення на посаду може містити також такі умови та зобов'язання: 1) строк призначення (у разі строкового призначення); 2) строк випробування (у разі призначення з випробувальним строком); 3) обов'язок державного органу забезпечити державному службовцю можливість проходження професійного навчання, необхідного державному службовцю для виконання своїх посадових обов'язків. Акт про призначення на посаду приймається у вигляді указу, постанови, наказу (розпорядження), рішення, залежно від категорії посади, відповідно до законодавства.

З огляду на правові конструкції наведених нормативних приписів, в їх сукупності, слід окреслити, що виконуючи власні повноваження із: а) здійснення керівництва діяльністю Державної судової адміністрації України та організації її роботи; б) визначення функцій заступників і розподілення повноважень між заступниками Державної судової адміністрації України; в) призначення на посади та звільнення з посад працівників Державної судової адміністрації України, Голова Державної судової адміністрації України виконує такі повноваження в площині проходження державної служби, як керівник Державної судової адміністрації України. При цьому, з питань, що належать до його повноважень, видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що за п. 19 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», Вища рада правосуддя призначає на посаду та звільняє з посади Голову Державної судової адміністрації України, його заступників.

Відповідне повноваження Вищої ради правосуддя закріплене у ч. 6 ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої Голова Державної судової адміністрації України має заступників, які призначаються на посаду та звільняються з посади Вищою радою правосуддя відповідно до законодавства про державну службу.

Так як заступник (перший заступник) Голови Державної судової адміністрації України є працівником Державної судової адміністрації України, то відповідно до наведених положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про державну службу» після прийняття Вищою радою правосуддя рішення про призначення певної особи на посаду заступника (першого заступника) Голови Державної судової адміністрації України, Голова Державної судової адміністрації України відповідно до своїх повноважень в площині проходження державної служби, як керівник Державної судової адміністрації України, видає відповідні акти про безпосереднє призначення такої особи на вказану посаду у структурі Державної судової адміністрації України.

Суд виокремлює, що згідно підпункту 1 пункту 3 наказу № 142 від 28 березня 2018 року Голови Державної судової адміністрації України Холоднюка З.В., у разі тимчасової відсутності Голови Державної судової адміністрації України його повноваження виконує один із заступників Голови Державної судової адміністрації України, на якого тимчасове виконання повноважень покладено відповідним наказом.

Таким чином, призначення на посади та звільнення з посад працівників Державної судової адміністрації України у разі тимчасової відсутності Голови Державної судової адміністрації України здійснюється одним із його заступників, на якого тимчасове виконання повноважень покладено відповідним наказом.

В розрізі наведених акцентів варто зауважити, що при вирішенні процесуального питання «заходів забезпечення позову» суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З аналізу викладених обставин справи, в сукупності вказаних нормативних положень, керуючись наведеними концептуальними позиціями Європейського суду з прав людини, враховуючи, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України «Про державну службу» Голові Державної судової адміністрації України, як керівнику державної служби в Державній судовій адміністрації України, надано повноваження з правових питань порядку призначення на посаду державної служби у відповідному державному органі, що обумовлено наданими йому повноваженнями з керівництва діяльністю та організації роботи в Державній судовій адміністрації України, з огляду на існування, на думку суду, на даний момент правової невизначеності у питанні належності ОСОБА_1 до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, згідно заяви, може істотно ускладнити поновлення прав та інтересів Заявника, а тому, за викладених відповідних висновків, суд приймає частково до уваги доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і, як, наслідок, констатує про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Голові Державної судової адміністрації України та виконуючим обв'язки Голови Державної судової адміністрації України приймати/видавати акт про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України.

Суд окремо звертає увагу, що, у даному випадку, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти дії з прийняття/видачі акту про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України може мати наслідком заподіяння значної шкоди правам, свободам та інтересам Заявника і ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду на наведене в цілому, приймаючи до уваги, що Заявником подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд вважає обраний захід забезпечення позову розумним та адекватним, а також таким, що забезпечать збалансованість інтересів сторін.

Додатково, з урахуванням приписів п. 19 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та ч. 6 ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд примічає про невмотивованість вимог Заявника про заборону Голові Державної судової адміністрації України Холоднюку Зеновію Васильовичу вчиняти дії, спрямовані на призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України, оскільки повноваження з призначення на посаду заступників Голови Державної судової адміністрації України належать Вищій раді правосуддя.

В частині заборони Голові Державної судової адміністрації України Холоднюку Зеновію Васильовичу вчиняти дії з повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_3 на роботу, то суд зазначає, що з урахуванням обраного судом виду заходу забезпечення позову, який є достатнім та збалансованим із наслідками вжиття заходів забезпечення позову, відповідні вимоги, в рамках визначених Заявником позовних вимог, суд вважає необгрунтованими.

Окремо, з огляду на приписи п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності рішень Вищої ради правосуддя від 24 травня 2018 року № 1530/0/15-18 та від 31 січня 2019 року № 294/0/15-19, прийнятих нею як суб'єктом владних повноважень, а рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв'язку з визнанням протиправних дій Голови Державної судової адміністрації України Холоднюка Зеновія Васильовича та зобов'язання останнього утриматися від вчинення певних дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 640/5674/19 та заборонити Голові Державної судової адміністрації України та/або виконуючим обв'язки Голови Державної судової адміністрації України приймати/видавати акт про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника Голови Державної судової адміністрації України.

3. У іншій частині заяви відмовити.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

5. Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" в строк до 03.04.2022.

6. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

7. Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

8. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1), боржник - Голова Державної судової адміністрації України або виконуючий обв'язки Голови Державної судової адміністрації України (адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5, ідентифікаційний код - 26255795).

9. Ухвалу направити для виконання Заявнику та особі , яка може отримати статус учасника справи.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко