Справа № 753/1140/19
Суддя: Гальонкіна Ю. С.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1140/19
провадження № 2-а/753/143/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі - Петрик А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського капрала Управління патрульної поліції м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллера Володимира Ігоровича, про визнання дії протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій поліцейського капрала УПП у м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллера В.І. щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019 року протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 02 січня 2019 року відповідачем винесено оскаржувану постанову серії ЕАВ № 833104 за нібито керування позивачем автомобілем «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Ушакова в м. Києві, зі швидкістю руху 102 км/год, із перевищенням швидкості руху на 52 км/год при допустимій швидкості руху в населеному пункті 50 км/год, порушення п. 12 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що він дійсно 02 січня 2019 року о 13 год. 16 хв. рухався на автомобілі «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Ушакова в м. Києві у напрямку виїзду з міста Києва, однак швидкість руху була приблизно 60-70 км/год, його автомобіль рухався в потоці інших транспортних засобів, які рухалися у попутному та зустрічному напрямках, у зв'язку з чим він має обґрунтовані підставі не довіряти технічному приладу вимірювання швидкості, а також інспектор поліції не надав документи про повірку та сертифікацію вимірювача.

Зазначає, що під час складання постанови відповідач показав фото, на якому нібито було зафіксовано порушення позивачем ПДР України, однак на фото було зображено два автомобілі, один з яких «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, і виходячи з пред'явленого фото неможливо було встановити швидкість якого саме автомобіля зафіксував прилад «TruCam».

Крім того, оскаржувана постанова винесена поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 01 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати її за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов підтримує повністю.

Позовна заява отримана уповноваженою особою УПП у м. Києві 12 лютого 2019 року, однак у визначений строк відповідач відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи або про перехід до розгляду справи у порядку загального провадження також суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена 02 січня 2019 року, відомості про вручення постанови водію або про відмову від її отримання у постанові відсутні. Позивач оскаржив постанову до суду 12 січня 2019 року, тобто в строк, передбачений ст.ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАСУ.

Як вбачається з постанови серії ЕАВ №833104 від 02.01.2019 року, складеної поліцейським батальйону № 3 роти №6 Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції Міллером В.І., 02 січня 2019 року о 13:16:00 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Ушакова в м. Києві зі швидкістю 102 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 52 км/год, чим порушив п.12 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн 00 коп.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ст.122 ч.3 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Позивач зазначив, що швидкість руху автомобіля фіксувалась відповідачем за допомогою приладу «TruCam», який він тримав у руках на порушення вимог ст. 4о Закону України «Про національну поліцію». Разом з цим, на зафіксованому вимірювачем фото було зображено два автомобілі, одним з яких керував ОСОБА_2 На пред'явленому фото було не зрозуміло швидкість якого саме автомобіля зафіксував прилад - автомобіля під керуванням позивача чи іншого автомобіля, який рухався поряд.

Крім цього, згідно письмових пояснень позивача, працівник поліції не надав йому можливості викласти свої заперечення щодо факту вчинення ним адміністративного правопорушення у письмовій формі на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому в оскаржуваній постанові не зазначено за допомогою якого саме приладу здійснювалась фіксація швидкості руху автомобіля «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач.

Вказане позбавляє суд можливості перевірити, чи зареєстрований відповідний вимірювальний прилад у Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Порядок ведення якого затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 13.07.2016 № 1161.

Окрім того, частиною 1 ст. 276 КУпАП визначено, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 1-11/2015) визначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити: найменування органу ( посадової особи ), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що поліцейським на порушення вищевказаних вимог розглянуто справу не за місцем вчинення правопорушення, а на місці зупинки транспортного засобу.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення чинного законодавства при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою відповідача не були дотримані, оскільки жодних доказів на підтвердження вини позивача в матеріалах справи немає.

Відповідач до суду не з'явився, жодних пояснень та доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення не надав.

Оскільки відповідач не надав суду доказів правомірності своїх дій, суд вважає, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача «Renault Lodgy», номерний знак НОМЕР_1, що було проведено поліцейським Міллером В.І, вчинено безпідставно та отримані технічні дані щодо швидкості покладені в основу обставин правопорушення необґрунтовано, у зв'язку з чим постанову серії ЕАВ №833104 від 02 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення суд вважає неправомірною.

Позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.288 ч.4 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв'язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6-9, 72-77, 139, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 222, 251,254,258, 268, 288 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії поліцейського капрала Управління патрульної поліції у м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллера Володимира Ігоровича щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019 року - протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 833104 від 02.01.2019 року, винесену поліцейським капралом Управління патрульної поліції у м. Київ 3 батальйону 6 роти Міллером Володимиром Ігоровичем відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст.122 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. С. Гальонкіна