Справа № 640/1392/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1392/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

позивача: ОСОБА_1 ;
представника відповідача 1: Кравченка М.В.;
представника відповідача 2: Тіхонова О.І.;
від третьої особи: Богатов Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, в якому просить: 1) визнати бездіяльність та дії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) та Міністерства оборони України () в частині невиконання умов укладеного з ним, згідно наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.02.2013 №66, Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо забезпечення його жилим приміщенням, забезпечення належних умов для проходження військової служби та додержання його особистих прав і свобод неправомірними і незаконними; 2) визнати бездіяльність та неналежну діяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) в частині забезпечення його службовим житловим приміщенням та виконання обов`язку орендувати житло відповідно до законодавства України неправомірними і незаконними; 3) визнати бездіяльність та неналежну діяльність Міністерства оборони України () в частині забезпечення його службовим житловим приміщенням площею відповідно до законодавства України неправомірними і незаконними; 4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчинити дії щодо забезпечення ОСОБА_1 службовим житловим приміщенням (службовою житловою площею); 5) зобов`язати Міністерство оборони України () забезпечити ОСОБА_1 службовим житловим приміщенням площею відповідно до законодавства України; 6) стягнути з Міністерства оборони України () суму заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 47 706,61 грн.; 7) стягнути з Міністерства оборони України () суму заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди, яка дорівнює сумі орендної плати обчисленої на день винесення судового рішення, відповідно до умов договору оренди житлового приміщення від 23 лютого 2017 №172, укладеного між Орендарем - Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, в особі начальника центру ОСОБА_2 та Орендодавцем - ОСОБА_3 , як фізичною особою, щодо оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для його проживання, з урахуванням коефіцієнту тривалості негативного впливу у розмірі одного відсотка від ставки орендної плати за один місяць за кожен день дії неправомірного рішення або тривалості бездіяльності, а також суму понесених ним судових витрат, які будуть встановлені судом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.02.2019 р. у відкритті провадження у адміністративній справі відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Вважає, що спір щодо отримання службового житла є публічно-правовим, а тому його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідачами 1, 2 відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було. В судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Представником третьої особи подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на те, що стосовно незабезпечення ОСОБА_1 службовим житлом, Національним агентством на підставі звернення позивача від 03.03.2019 р. було надіслано Військовій частині НОМЕР_1 запит від 18.03.2019 р. На цей час відповіді до Національного агентства не надходило. В судовому засіданні вирішення апеляційної скарги залишив на розсуд суду.
Ознайомившись із матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Визначаючи критерії належності спору до адміністративної юрисдикції, слід враховувати не тільки критерії розмежування юрисдикції за суб`єктним складом, а також з`ясовувати предмет спору, про яке право йдеться у спірних правовідносинах та чи немає спору про права.
Як свідчить зміст позовної заяви, позивач звернувся до адміністративного суду із позовними вимогами щодо бездіяльності відповідачів щодо забезпечення позивача службовим житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Частина 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги позивача виникають з житлових правовідносин та мають розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані поновленням порушеного права особи отримати житло, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб`єктів владних повноважень як відповідача.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання щодо підсудності даної справи, слід виходити не із суб`єктного складу відповідачів, що, на думку позивача, свідчить про те, що даний спір є публічно-правовим, а із природи спірних правовідносин, які за своєю природою є цивільно-правовими.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди щодо забезпечення позивача службовим житловим приміщенням належить розглядати за правилами Цивільного процесуального кодексу України відповідним місцевим загальним судом.
Зважаючи на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, яким у відкритті провадження відмовлено.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 04.04.2019 р.