Справа № 285/411/19
Суддя: Михайловська А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/411/19

провадження у справі № 2-а/0285/19/19

02 квітня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - поліцейський УПП в Рівненській області рядовий поліції Ігнатович Наталія Павлівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Рівненській області рядового поліції Ігнатович Наталії Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

05.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення суду, яким визнати дії поліцейської УПП в Рівненській області рядової поліції Ігнатович Н.П. протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 889768 від 02.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову вказує на те, що відповідачем відносно нього винесено постанову серії ЕАВ № 889768 від 02.02.2019 року, із якої слідує, що він о 21 годині 25 хвилин на а/д Київ - Чоп, 800 км, керуючи транспортним засобом порушив вимоги дорожньої розмітки, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З даною постановою не погоджується вказуючи на те, що ПДР не порушував, відразу на вимогу поліцейської він пред'явив страховий сертифікат «Зелена карта», який діяв на території України до 14.02.2019 року.

08.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 15.02.2019 року, встановлено учасникам строки вчинення процесуальних дій.

15.02.2019 року розгляд справи відкладено на 02.04.2019 року.

02.04.2019 року у судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. У свою ж чергу, від відповідача заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відтак, про причини неявки відповідач суд не повідомила, станом на день розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Встановлено, що відповідачем щодо позивача 02.02.3019 року винесено постанову серії ЕАВ № 889768, згідно якої 02.02.3019 року близько 21 годині 25 хвилин на автодорозі Київ - Чоп 800 км водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом NYUNDAY I30 НОМЕР_1, порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме: під час маневру перестроювання перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1.г ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.8).

Із матеріалів справи слідує, що автомобіль NYUNDAY I30 НОМЕР_1 застрахований полісом міжнародного зразка «Зелена карта», № 1896854, виданого 31.01.2019 року, дійсний до 14.02.2019 року, у тому ж числі, на території України (а.с.7).

Частина 1 статті 122 та частина 1 статті 126 КУпАП, відповідно, передбачають відповідальність за порушення розмітки проїзної частини доріг та за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки, у тому ж числі, поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У відповідності до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, - поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно пункту 21.3 ст. 21 Закону, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Також положеннями цієї статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (п.21.2)

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Стаття 10 вищевказаного Закону встановлює види договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та територія дії договорів, а саме відповідно до цього Закону укладаються такі договори: внутрішній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі внутрішній договір страхування) та договір міжнародного обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі договір міжнародного страхування), при цьому внутрішні договори страхування діють виключно на території України, а договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах, а тому під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно пункту 17.1.статті 17 Закону № 1961-IVстраховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Наказом МВС України від 29.11.2007 № 451, затверджено Інструкцію з організації діяльності підрозділів Державтоінспекції МВС України щодо контролю за наявністю у водіїв полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхових сертифікатів "Зелена картка" при нагляді за дорожнім рухом.

Пунктом 2 розділу II Інструкції встановлено, що водій зупиненого транспортного засобу зобов'язаний пред'явити, у тому ж числі, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо транспортних засобів, що зареєстровані в інших державах, таким документом може бути страховий сертифікат "Зелена картка", виданий іноземною страховою організацію, або поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно абзацу сьомого пункту 2 розділу I Інструкції, страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах-членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені в такому сертифікаті, зразок якого наведений у додатку 2.

Так, при дослідженні додатку 2 вказаної Інструкції (зразка страхового сертифіката "Зелена картка", затвердженого Додатком 1 Зміненої Зведеної Резолюції щодо покращання руху автодорожнього транспорту (R.E. 4), прийнятого на 66-й сесії), судом встановлено, що наданий позивачем поліс, який був пред'явлений ним відповідачу, повністю відповідає вимогам, які зазначені в Додатку 2 (серія та номер сертифіката, строк дії, забезпечений транспортний засіб, поширення дії на території України, іноземна страхова організація).

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт наявності у позивача під час перевірки відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифікату "Зелена картка"), тому оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Щодо порушення позивачем вимоги дорожньої розмітки, то відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем даного адміністративного проступку, за яке відповідальність передбачена частини 1 статті 122 КУпАП. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановленого відповідачем візуально, не може вважатися спроможним, за відсутності, передбачених КУпАП та КАС України, доказів на підтвердження вчинення позивачем такого адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, суд заявлені вимоги задовольняє, скасовує рішення суб'єкта владних повноважень та закриває справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст.19,20,77,78,159,160,244-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейської УПП в Рівненській області рядової поліції Ігнатович Наталії Павлівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії поліцейського УПП в Рівненській області рядового поліції Ігнатович Наталії Павлівни щодо винесення постанови відносно ОСОБА_1 неправомірними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 889768 від 02.02.2019 року, винесену поліцейською УПП в Рівненській області рядовою поліції Ігнатович Наталією Павлівною про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 та ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуюча - суддя: А.В.Михайловська