Справа № 466/4630/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Кавацюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1437/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представників апелянта: Боднар Т.М., Кулініч О.А.

позивача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року у справі № 466/4630/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ :

27.06.2017р. позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій щодо невиплати компенсації у зв'язку із порушенням термінів виплати пенсії та зобов'язати нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року в розмірі 70759,70 грн. та нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 3 % річних від несплаченої суми.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.11.2018р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправним дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Крім того, суд зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 08.04.2010р. по 31.03.2017р. В решті позову суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26.11.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представники апелянта Боднар Т.М. та Кулініч О.А. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом війни ІІ групи, ветераном праці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.03.2011р. позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова задоволено. Суд визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо не проведення перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.04.2010р.

Крім того, суд зобов'язав пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 08.04.2010р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011р. постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09.03.2011р. залишено без змін.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2012р. Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції боржнику - Управлінню Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова надано строк для добровільного виконання рішення суду до 21.02.2012р.

31.03.2017р. пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії та виплатив позивачу шляхом безготівкового зарахування доплати до пенсії на виконання судового рішення суму в розмірі - 56 517, 33 грн. без компенсації за порушення строків виплати.

12.05.2017р., ОСОБА_4 звернувся з заявами до пенсійного органу та казначейської служби про компенсацію втрати частини доходів у вигляді пенсії за період перерахунку пенсії з 08.04.2010р. по 31.03.2017р. Проте, отримав відмову.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно із ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Так, із змісту ч.2 ст.2 вказаного Закону видно, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 р. № 159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що пенсія є доходом громадянина, яка не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду.

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що пенсійним органом допущено порушення встановленого строку виплати пенсії, а тому у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що пенсійний орган є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме Пенсійний фонд України та його центральні органи, є суб'єктами владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

При цьому, колегія суддів вважає зазначити, що рішенням суду яке набрало законної сили обов'язок виплати пенсії покладено саме на органи пенсійного фонду, а не на органи казначейства України, а тому позивач не може нести фінансові втрати через неналежне виконання своїх обов'язків органами державної влади.

Інші висновки суду першої інстанції апелянтом не оскаржено.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року у справі № 466/4630/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 08.04.2019р.