Справа № 542/1519/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р. Справа № 542/1519/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2019 (суддя Стрельченко Т.Г., смт. Нові Санжари) по справі № 542/1519/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 протиправними та скасувати постанову серії НК № 497263 від 26.10.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2019 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано дії поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 з притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 497263 від 26.10.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, закрито.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач 26.10.2018 року о 19:35 год. по вул. Європейській, 3, в м. Полтаві керував транспортним засобом Меrsеdеs Веns C220, номерний знак НОМЕР_1, став учасником дорожньо-транспортної пригоди та при собі не мав поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного відповідачем було винесено у відношенні позивача постанову серії НК № 497263, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач не погодився із такою постановою відповідача та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з протиправності вказаної постанови та дій відповідача.

Колегія суддів частково не погоджується з постановою суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б підтверджували необхідність наявності у позивача поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки при огляді наданих відповідачем матеріалів відеофіксації судом не встановлено факту керування позивачем транспортним засобом. Не вбачається взагалі, яка була причина зупинки транспортного засобу, якщо він рухався. Як слідує з матеріалів відеофіксації транспортний засіб Меrsеdеs Веns C220 стояв на стоянці.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія поліса № АМ/9145387 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє з 28.10.2018 року по 27.10.2019 року і належить власнику транспортного засобу Меrsеdеs Веns C220, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 (а.с. 7).

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем вимог статті 126 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання дій поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 з притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що дії зі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих законодавством. Отже, вказані дії суб'єкта владних повноважень не порушують прав позивача.

Оскільки права позивача порушені, то вони підлягають відновленню у спосіб, яким є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов в частині визнання неправомірними дій відповідача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2019 по справі № 542/1519/18 скасувати в частині визнання дії поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 з притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2019 по справі №542/1519/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6