Справа № 120/4626/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2019 р. Справа № 120/4626/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (20100, Черкаська область, смт. Маньківка, вул. Патона, буд. 2) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови, розрахунку

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (20100, Черкаська область, смт. Маньківка, вул. Патона, буд. 2) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови, розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 12.08.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ - Одеса" 450 км + 500 м проведено перевірку відносно додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом: марки MAN, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_2. За результатами даної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №073903 від 12.08.2018. Згідно вказаного акту під час перевірки виявлено порушення у товарно-транспортних накладних №841503 від 11.09.2018 та порушення, відповідальність за які, передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, надання послуг з вантажних перевезень із перевищенням вагових обмежень, без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону, без оформленого документу про внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Крім того, за результатами габаритно-вагового контролю було визначено позивачу суму плати за проїзд у розмірі 451,98 євро, згідно розрахунку №б/н до акту №0007266 від 12.08.2018.

В подальшому, 11.10.2018 в управлінні Укртрансбезпеки у Вінницькій області відбувся розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, під час якої позивач зазначив, що дані транспортні засоби перебували в оренді ПП "СІС Груп". Вказана обставина підтверджується наявною копією товарно-транспортної накладної. За результатами проведеного розгляду справи начальником управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовським О.Д. прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №049832 від 11.10.2018.

Позивач вважає, що складений розрахунок плати за проїзд № б/н від 12.08.2018 та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №049832 від 11.10.2018 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки перевезення вантажу автомобільним транспортом позивач не здійснював.

Ухвалою суду від 19.12.2018 відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Відповідачу встановлено 15-денний термін для подання до суду відзиву на позовну заяву у порядку передбаченому ст. 162 КАС України.

Відповідно до матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 24.12.2018. Проте, у зазначений в ухвалі строк, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

В подальшому, ухвалою суду від 15.01.2019 позовну заяву залишено без руху, оскільки, суддя після відкриття провадження у справі, встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 КАС України.

На виконання вимог зазначеної ухвали, стороною позивача 29.01.2019 подано до суду матеріали на усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 04.02.2019 призначено підготовче засідання на 27.02.2019.

В підготовче засідання учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання.

26.02.2019 стороною позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Ухвалою суду від 27.02.2019 закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В призначене судове засідання 27.03.2019 сторони не з'явились. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачем уповноваженого представника не направлено, про причини неявки суд не повідомлено. Про час, дату та місце розгляду справи сторона була завчасно та належним чином повідомлена.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини та обґрунтування, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.08.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ - Одеса" 450 км + 500 м проведено перевірку відносно додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом: марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом марки KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами перевірки складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №073903 від 12.08.2018. Вказаним актом зафіксовано порушення у товарно-транспортній накладній №841503 від 11.08.2018, у тому числі порушення щодо надання послуг ТОВ "БОЛЕКО" з перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, без оформлення документу про внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Крім того, 12.08.2018 складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №б/н до акту №0007266, згідно чого позивачу нараховано 451,98 євро.

11.10.2018 за результатами розгляду справи щодо порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області прийнята постанова №049832 про застосування до ТОВ "БОЛЕКО" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із складеним розрахунком та винесеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт", зі змінами та доповненнями, (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до вимог частин першої, другої 1, 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, здійснення габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За приписами ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок № 879)

Відповідно до пп. 4 п.2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Згідно з п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, обов'язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Правила дорожнього руху, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, не визначають поняття перевізника.

Таке визначення міститься у Законі України "Про автомобільний транспорт" №2344-III. Так, статтею 1 вказаного закону визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (стаття 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Разом із тим, відповідно до матеріалів справи, транспортні засоби, щодо яких було проведено перевірку, перебували у оренді ПП "СІС Груп" відповідно до договору оренди транспортних засобів з екіпажем №05/03/16-1 від 05.03.2016. Також, до даного договору оренди складені додаткова угода №73 від 31.07.2018 та акт приймання-передачі №2 від 11.10.2016, що безпосередньо підтверджує факт передачі транспортного засобу та причепу.

Крім того, згідно з товарно-транспортною накладною №841503 від 11.08.2018, якою оформлено перевезення вантажів, в графі: автомобільний перевізник зазначено - ПП "СІС Груп".

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997№363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568) затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363). Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Додатком 7 до Правил №363 затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов'язковою до заповнення графою визначено автомобільного перевізника, у даному випадку у товарно-транспортній накладні визначено перевізника - ПП "СІС Груп", проте, даний факт було проігноровано посадовими особами Укртрансбезпеки у Одеській області під час перевірки.

За наведеного, суд дійшов висновку, що під час здійснення перевезення вантажу транспортний засіб позивача використовувався іншим суб'єктом господарювання, в зв'язку із чим, позивач не може нести відповідальність за результати його господарської діяльності.

Крім того, факт перевезення вантажу іншим суб'єктом господарювання підтверджується листом директора ПП "СІС Груп" від 27.11.2018, що відповідає змісту ТТН, де вказано перевізником останнього.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується правомірність та обґрунтованість оскаржуваного розрахунку та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч.ч. 1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. Відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, з огляду на неподання суб'єктом владних повноважень доказів на підтвердження правомірності своїх рішень, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу до товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" №049832 від 11.10.2018.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №б/н до акта № 0007266 від 12.08.2018 у розмірі 451,98 євро.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3524 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (вул. Патона, буд. 2, смт. Маньківка, Черкаська область, 20100, )

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, )

Рішення у повному обсязі складено 05.04.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна