Справа № 807/556/16
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/436/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі № 807/556/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Луцович М.М.,

час ухвалення рішення - 09 год. 15 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 05.12.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

18.04.2016 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася в суд із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, апелянт) та просила визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі 3759 за межами населеного пункту на території Бронецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі 3759 за межами населеного пункту на території Бронецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 (НОМЕР_1) судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 листопада 2015 року вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, яка знаходиться за межами населеного пункту, орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі №3759, долучивши відповідні графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Проте Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.12.2015 року № П-132/0-397/25-15 листом відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують її конституційні права та інтереси.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі 3759 за межами населеного пункту на території Бронецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі 3759 за межами населеного пункту на території Бронецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1102,42 (одна тисяча сто дві гривні 42 копійки) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, апелянт - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області подало апеляційну скаргу.

Стверджує, що суд першої інстанції всупереч норм матеріального права дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Звертає увагу на те, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що при розгляді клопотання враховано позицію Броньківської сільської ради Іршавсього району, яка не погодила надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу у зв'язку із затвердженням генерального плану с. Бронька. Таке погодження є обов'язковою передумовою з огляду на доручення Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14.

Крім того вказує, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, викладена у листі є правомірною, оскільки місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність для індивідуального садівництва, не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативно-правових актів України, а саме погодженому та затвердженому генеральному плану с. Бронька.

Зазначає, що зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Відтак, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства Україниу разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача, викладена у листі №П-132/0-397/25-15від 17.12.2015 року, є протиправною, оскільки не містить жодної з передбачених законом підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тому Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повинно повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області уповноважене надавати дозволи на розробку проекту землеустрою, зокрема, що стосується земель сільськогосподарського призначення,за межами населеного пункту у встановленому законом порядку.

Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статтях 116, 118 ЗК України. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Тобто приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2 13 листопада 2015 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі№ 3759 за межами населеного пункту на території Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

До клопотання позивачем додано викопіювання з ортофотоплану та ситуаційного плану, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків.

Дане клопотання зареєстроване у Головному управлінні Держгеокадастру у Закарпатській області 18.11.2015 року за вх. № П-132/0/24/15.

Листом від 17.12.2015 року № П-131/0-398/25-15 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області відмовило ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі № 3759 за межами населеного пункту на території Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, покликаючись на інформацію, надану Управлінням Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області, про наявність напруженої ситуації по даному урочищу.

З даного листа також встановлюється, що 02.12.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулось із листами до Управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області та Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області з пропозицією висловити свою позицію щодо можливості передачі вищевказаної земельної ділянки у власність.

У відповіді Управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області від 09.12.2015 року зазначено, що Управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області не може погодити місце розташування вищевказаної земельної ділянки у зв'язку із напруженою ситуацією в Броньківській сільській раді по даному урочищу (арк.спр. 25).

18.12.2015 року Броньківська сільська рада Іршавського району Закарпатської області звернулася із листом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області області, в якому зазначила, що вважає за недоцільне і заперечує щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою оформлення у власність земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту в контурі № 3759 «Бронецька ріка» на території Броньківської сільської ради Іршавського району, оскільки рішенням 19 сесії 6 скликання від 26.11.2013 року «Про затвердження генерального плану с. Бронька» та проектним генеральним планом забудови с. Бронька, погодженого головним архітектором Іршавської РДА ОСОБА_4, передбачено віднесення до земель рекреаційного призначення всі земельні ділянки, які розташовані за межами населеного пункту урочище Ріка (Вага) на території Броньківської сільської ради.

Вважаючи дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправними, позивач звернулася до суду.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України(далі - ЗК України), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Пункт «б» частини 1статті 81 ЗК України визначає, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини 3статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з пунктом «б» частини 1статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 7статті 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд зазначає, що частиною 7статті 118 Земельного кодексу України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність.

З системного аналізу правових норм видно, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним із етапів погодження і оформлення документів, який відповідно до вимог чинного законодавства є необхідним для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. У свою чергу, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому, за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач може прийняти одне з таких рішень: або надати дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою, або мотивовану відмову у його наданні.

Листом від 17.12.2015 року № П-131/0-398/25-15 Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області відмовило позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із наявністю напруженої ситуації по даному урочищу.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що вказаний лист не є обґрунтованою відмовою у задоволенні клопотання позивача, оскільки не містить, передбачених частиною 7статті 118 ЗК України, підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду, такий документ не може трактуватись як належний розгляд клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі № 3759 за межами населеного пункту на території Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Щодо покликання апелянта на те, що при розгляді клопотання враховано позицію Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, яка не погодила надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, оскільки місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність для індивідуального садівництва, не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативно-правових актів України, а саме погодженому та затвердженому генеральному плану с. Бронька, то таке не може братись апеляційним судом до уваги, оскільки відповідь Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, яка містить зазначену інформацію, надана лише 18.12.2015 року, і не могла бути врахована у листі від 17.12.2015 року № П-131/0-398/25-15, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Покликаннями апелянта на те, що позовну вимогу щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, слід розцінювати як вимогу про втручання в дискреційні повноваження відповідача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повноваження відповідача у спірних правовідносинах передбачають лише один вид правомірної поведінки - надати дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, а тому не є дискреційними.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач в порушення вимог частини 7статті 118 Земельного кодексу України протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельної ділянки у власність площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у контурі 3759 за межами населеного пункту на території Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 814/702/17.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції допустив описку в описовій та резолютивній частині рішення від 29 листопада 2018 року, невірно зазначивши назву Броньківської сільської ради сільської ради, як Бронецької сільської ради, на території якої знаходиться земельна ділянка у контурі 3759, яку позивач має намір отримати у власність, що може бути виправлена в порядку, визначеному статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст.243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі № 807/556/16 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 04.04.2019 року.