Справа № 826/8526/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8526/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Степанюка А.Г., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної поліції України, в якому просив зобов'язати уповноважених посадових осіб Національної поліції України виконувати свої законні повноваження передбачені ст. 23 розділу 4 Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), які полягають у забезпеченні вжитті заходів у межах своєї компетенції, щодо попередження, виявлення та притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 164 КУпАП (здійснення господарської діяльності відповідно за КВЕД 49.32. "Надання послуг ТАКСІ" БЕЗ ЛІЦЕНЗІЇ або з порушенням ліцензійних умов).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що уповноважені особи Національної поліції України не виконують свої повноваженням регламентовані ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", зокрема, не вживають заходів у межах своєї компетенції, щодо попередження, виявлення та притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 164 КУпАП (здійснення господарської діяльності відповідно за КВЕД 49.32. "Надання послуг ТАКСІ" БЕЗ ЛІЦЕНЗІЇ або з порушенням ліцензійних умов), чим порушуються його особисті немайнові права. Також, зазначає, що невжиття відповідачем відповідних заходів призводить до величезних людських та матеріальних втрат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Національної поліції України, в якому просить відмовити у її задоволенні посилаючись на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, 06.06.2017р. позивач звернувся до відповідача із запитами на отримання публічної інформації № 06-06/17НПУ в яких просив надати офіційний документ щодо виконання повноважень передбачених ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які полягають у притягненні до відповідальності по адміністративним правопорушенням, передбачені зокрема ст. 164 КУпАП. Зокрема, щодо провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії чи здійснення такого виду господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. (т.1, а.с.20-21).

Листом Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності НПУ від 12.06.2017р. №20/10-254зі, 255зі позивача повідомлено про те, що окремий облік правопорушень щодо проваджень у сфері господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії чи здійснення такого виду господарської діяльності з порушенням умов ліцензування поліцейськими не ведеться, а відтак запитувана інформація відсутня. (т.1, а.с.22).

Позивач, вважаючи протиправним невжиття відповідачем заходів у межах своєї компетенції щодо попередження, виявлення та притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 164 КУпАП (здійснення господарської діяльності відповідно за КВЕД 49.32. "Надання послуг ТАКСІ" БЕЗ ЛІЦЕНЗІЇ або з порушенням ліцензійних умов) протиправним та таким що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Положеннями ст. 2 Закону № 580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст. 23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (п. 1); виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення (п. 2); вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (п. 3); у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п. 8).

Нормами статті 164 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

В силу абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про правопорушення, зокрема передбачені ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені 164 цього Кодексу, підвідомчий суддям районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Пунктом 24 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII визначено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що здійснення особою перевезення пасажирів без отримання відповідної ліцензії є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ст. 164 КУпАП. Право на складення протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП згідно із ст. 255 цього Кодексу належить уповноваженим особам органів внутрішніх справ (Національної поліції). Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені 164 КУпАП, здійснюється судами.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що фактично уповноважені особи відповідача ухиляються від виконання своїх повноважень на підтвердження чого надав до суду: відео виступу представника НП України (перший заступник начальника Департаменту патрульної поліції НП України ОСОБА_8.) на засіданні робочої групи 11.07.2017р. в транспортному комітеті Верховної Ради з питання подальшої долі законопроекту "Про внесення змін в деякі законодавчі акти, які стосуються врегулювання роботи таксі, легкових автомобілів на замовлення та інформаційно-диспетчерських служб № 3107 від 04.11.2016р."; матеріали дорожньо-транспортних пригод за участю нелегальних таксі, а саме роздруківку статті з мережі Інтернет: "ІНФОРМАЦІЯ_2" (Портал Таксопорт. Всё о такси в Украине), в якій зазначається про дорожньо-транспортні пригоди (ДТП) за участю осіб, які здійснювали перевезення пасажирів, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 ДТП у м. Києві на просп. Перемоги (надавав послуги таксі нелегально); ІНФОРМАЦІЯ_4 ДТП у м. Києві на перехресті В.Васильківської (автомобіль з литовськими номерами; відсутнє страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті) (т.1 а.с.37-41); роздруківка повідомлень про вищезазначені та інші ДТП з аккаунтів Facebook ("ІНФОРМАЦІЯ_1", "ОСОБА_7"). (т.1 а.с.42-58; 188); роздруківка з сайту kiev.informator.ua "В Києве на Окружной дороге таксист Uber стал виновником смертельной ДТП" (т.1 а.с.173-178); роздруківка з сайту obozrevatel.ua "ІНФОРМАЦІЯ_5" (т.1 а.с.179-183).

Крім того, 06.10.2017р. позивачем направлено запит на отримання публічної інформації за № 06-10/17МФУ_ДКСУ до Державної казначейської служби України в якому він просив надати офіційний документ, який підтверджує факт надходження до Державного бюджету України чи місцевих бюджетів територіальних громад сум штрафів накладених-сплачених по адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 164 КУпАП по протоколах складених уповноваженими на те посадовими особами НП України, зокрема, щодо провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії чи здійснення такого виду господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. (т.1 а.с.81).

Листом Державної казначейської служби України від 11.10.2017р. № 14-14/817-16939 позивача повідомлено про те, що Казначейство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, веде бухгалтерський облік операцій з виконання державного та місцевих бюджетів, складає звітність про виконання державного, місцевих і зведеного бюджетів. Статтею 58 Бюджетного кодексу України визначено, що звітність про виконання Державного бюджету України включає фінансову та бюджетну звітність. Зокрема, бюджетна звітність відображає стан виконання бюджету, містить інформацію в розрізі бюджетної класифікації. Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію» окремого коду класифікації доходів бюджету для обліку надходжень за вказаними позивачем напрямами не передбачено. Відповідно до частини 7 статті 45 Бюджетного кодексу України перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів, платежів та інших доходів бюджету» затверджено Перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. До вищезазначеної відповіді додано дані звітів про виконання державного бюджету за доходами за 2016 рік та січень-вересень 2017 року (ККДБ 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції'"); дані звітів про виконання місцевих бюджетів за доходами за 2016 рік та січень - вересень 2017 року (ККДБ 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції. (т.1 а.с.82-85).

На підтвердження втрат надходжень до бюджету позивачем додано до матеріалів справи інфографіку "Кількісні параметри ринку перевезень на таксі" та листи ДФС України з показниками надходжень до бюджету за 2013-2017р. надані у відповідь на запити позивача (т.1 а.с.115-124).

Разом з тим, 27.12.2017р. позивач звернувся до Головного управління НП в областях та м. Києві із запитами на отримання публічної інформації № 27-12/17_НПУ та № 27-12/17_ НПУ в яких просив надати офіційний документ на підтвердження виконання повноважень передбачених ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" та відповідно до ст. 255 КУпАП, які полягають у притягненні до відповідальності за адміністративні правопорушення передбаченими ст. 164 КУпАП, зокрема, щодо провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії чи здійснення такого виду господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. (т.1 а.с.125-126).

Листом Головного управління НП у м. Києві від 03.01.2018р. № А-92із/125/19/02-2018 позивача повідомлено про те, що працівники поліції ГУ НП у м. Києві не складають протоколи за ст. 164 КУпАП в частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов'язаної із перевезенням пасажирів і вантажів, оскільки це належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. (т.1 а.с.127).

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017р. у справі № 826/8056/17 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не виконання повноважень, передбачених ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018р. у зазначеній справі апеляційну скаргу Національної поліції України - задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року - змінено та викладено 2 абзац її резолютивної частини в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не виконання повноважень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо правопорушень, передбачених ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині, що стосується правопорушення у галузі господарської діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів і вантажів.». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017р. - залишено без змін.

З огляду на зазначене, постановою суду, яка набрала законної сили визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання повноважень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо правопорушень, передбачених ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині, що стосується правопорушення у галузі господарської діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів і вантажів.

Таким чином, враховуючи наявність судового рішення, яке набрало законної сили у справі № 826/8056/17, яким визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не виконання повноважень, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо правопорушень, передбачених ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині, що стосується правопорушення у галузі господарської діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо доводів апелянта про те, що уповноважені посадові особи Національної поліції лише складають відповідні протоколи, але не притягують до відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначене вище формально відповідає змісту наведеній вище ст. 221 КУпАП, згідно з якою розгляд справ про адміністративній правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП віднесено до підвідомчості судів.

Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що стверджувана позивачем бездіяльність відповідача стосується не безпосередньо прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення, а в контексті виявлення адміністративного правопорушення і його фіксації (складення протоколу), як передумови і підстави притягнення до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів апелянта про те, що протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП в частині відсутності ліцензії на перевезення пасажирів уповноважені складати посадові особи Укртрансбезпеки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абз. 8 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті мають право складати протоколи про правопорушення, зокрема передбачені ст. 164 КУпАП - в частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів і вантажів.

Крім цього, абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП містить посилання на ст. 164 КУпАП без будь-яких застережень щодо її часткового застосування, тому на відміну від повноважень посадових осіб Укртрансбезпеки право уповноважених осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 164 КУпАП не обмежується галуззю господарської діяльності.

Згідно листа Департаменту патрульної поліції від 08.05.2018р. № 287зі/1/41/2/04-2018 наданому на запит позивача повідомлено про те, що відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про правопорушення, зокрема передбачені ст. 164 КУпАП. Однак, на даний час у поліції відсутній доступ до ліцензіатів, що займаються провадженням господарської діяльності з перевезення пасажирів, а відтак поліцейські не мають можливості складати матеріали про адміністративні правопорушення відповідальність за які передбачена ст. 164 КУпАП в частині порушення порядку провадження господарської діяльності у вказаній сфері. (т.1, а.с.165).

Однак, як зазначає позивач, база ліцензіатів Укртрансбезпеки знаходиться у відкритому доступі на підтвердження чого надано роздруківку з сайту Державної служби з безпеки на транспорті. (т.1 а.с.163).

Проте, до листа Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки від 08.06.2018р. № 3406/27/01/2-2018 додано інформацію щодо кількості адміністративних протоколів складених працівниками органів та підрозділів Національної поліції за ст. 164 КУпАП з 07.11.2015р. по 01.06.2018р., однак додатково зазначено, що технічна можливість встановити кількість протоколів складених за фактом перевезень пасажирів і вантажів, зокрема, щодо надання послуг таксі без ліцензії або з порушенням ліцензійних умов відсутні, оскільки внесення окремих відміток про таку діяльність не передбачено чинним порядком автоматизованого обліку адміністративних правопорушень (т.2 а.с.1-2).

Таким чином, зазначені вище посилання про відсутність в уповноважених осіб Національної поліції права на складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП в частині відсутності ліцензії на перевезення пасажирів, не відповідають змісту абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП та суперечать її ж доводам, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відсутність окремого обліку протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 164 КУпАП, у розрізі відсутності ліцензії у осіб, які здійснюють перевезення пасажирів, не спростовує можливість встановлення відповідачем відповідних обставин і доведення їх перед судом, хоча і потребує додаткового часу.

Сама по собі інформація про кількість складених адміністративних протоколів співробітниками НПУ без її документального підтвердження не є належним доказом виконання відповідачем повноважень, передбачених ст. 23 Закону № 580-VIII, та відповідно ст. 255 КУпАП.

Загалом, крім посилань на відсутність окремого обліку протоколів, які колегія суддів вважає неналежними і формальними, відповідач не вчинив дієвої спроби довести відсутність з його боку бездіяльності, про яку стверджує позивач.

Як визначено у ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Соціальна спрямованість держави реалізується через її державний апарат і, зокрема, відповідача, метою створення якого є служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Щодо посилання апелянта на те, що він є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів зазначає, що позивачем оскаржується бездіяльність не конкретного поліцейського щодо не притягнення осіб до відповідальності, а не виконання НПУ своїх повноважень, передбачених ст. 23 Закону № 580-VIII та ст. 255 КУпАП, у контексті покладених на Національну поліцію завдань і функцій, а тому зазначені вище посилання не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність в його діях бездіяльності та виконання в повному обсязі своїх повноважень регламентованих ст. 23 розділу 4 ЗУ "Про Національну поліцію" в частині забезпечення вжиття заходів у межах своєї компетенції, щодо попередження, виявлення та притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 164 КУпАП (здійснення господарської діяльності відповідно за КВЕД 49.32. "Надання послуг ТАКСІ" БЕЗ ЛІЦЕНЗІЇ або з порушенням ліцензійних умов), а відтак і відсутність підстав для зобов'язання виконувати свої повноваження, виходячи з наступного.

Відповідно до визначеного у ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII призначення НПУ; покладеного на поліцію завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 580-VIII); маючи відповідні повноваження здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживати заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняти виявлені адміністративні правопорушення; здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення (п.п. 1-3, 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII); складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП (абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП), колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач уповноважений проводити перевірки осіб, які здійснюють перевезення пасажирів, у т.ч. на предмет наявності у таких осіб відповідної ліцензії, за відсутності якої, складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не надав до суду доказів, які б свідчили про виконання ним повноважень, визначених ст. 23 Закону № 580-VIII та відповідно до ст. 255 КУпАП, зокрема протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП (відсутність ліцензії). Також відповідачем не надано суду інших доказів на підтвердження практичної реалізації ним власних повноважень, закріплених у ст. 23 Закону № 580-VIII у контексті ст.ст. 164, 255 КУпАП (програми, плани заходів, рекомендації тощо).

Посилання відповідача на доручення НП України від 14.07.2017р. № 7629/04/20-2017 "Про вжиття додаткових заходів щодо профілактики аварійності на пасажирському транспорті" та від 17.04.2018р. № 4533/04/41-2018 "Про проведення комплексу цільових заходів під умовною назвою "ПЕРЕВІЗНИК" (т.2, а.с.6-10) вірно не прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки стосуються перевезення на автобусах.

Разом з тим, роздруківка з сайту portal.lviv.ua про накладення штрафу на нелегальних таксистів також не підтверджує факту виконання уповноваженими особами відповідача повноважень, оскільки як вбачається із змісту роздруківки протоколи складались працівниками Укртрансбезпеки (т.2, а.с.19-21).

Не виконання або неналежне виконання відповідачем своїх функцій і повноважень відповідно до покладених завдань щодо не здійснення перевірки наявності ліцензій в осіб, які здійснюють перевезення пасажирів, і не складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 164 КУпАП, зачіпає права та інтереси позивача, як громадянина України, зокрема на його безпеку і отримання ним якісних послуг з перевезення, оскільки ліцензування окремих видів діяльності в галузі транспорту запроваджується зокрема з метою забезпечення безпеки і надійності роботи транспорту (ст. 8 Закону України від 10.11.1994 №232/94-ВР «Про транспорт»).

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності підстав звернення позивача до суду з вищевказаним позовом є також безпідставними.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Степанюк А.Г.

Суддя Файдюк В.В.