Справа № 826/10321/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати призначеної йому пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснювати виплату пенсії шляхом її перерахування на особовий рахунок у поштове відділення № 04075 в м. Києві, здійснивши нарахування та виплату, починаючи з 01.07.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року (яке було прийнято у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи) у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу відповідно до змісту якої просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року у справі 826/10321/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що вказане рішення прийняте без урахування зазначених ним обставин та не в його інтересах.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач вказує, що на його думку, припинення виплати йому пенсії та вимога щодо відкриття особового рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України» є дискримінацією його прав, як внутрішньо переміщеної особи, а також суперечить нормам Конституції України та вимогам чинного законодавства.

З огляду на зазначене, позивач вважає рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, у апеляційній скарзі позивач зазначив, що просить розгляд даної апеляційної скарги здійснювати без його участі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2018 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 (з урахуванням клопотання позивача про розгляд справи без його участі) призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

18 лютого 2019 року позивачем було подано до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Розглянувши вказане клопотання позивача, керуючись ч. 6 ст. 262 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки проаналізувавши матеріали апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 12 КАС України, колегією суддів встановлено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 7 ст. 262 КАС України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін позивач має подати разом з позовом (апеляційною скаргою) або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Проте, як вже зазначалось, в апеляційній скарзі позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи без його участі.

У свою чергу, відзив на апеляційну скаргу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві було подано до суду 22 лютого 2019 року.

Як вбачається зі змісту даного відзиву, відповідач, посилаючись на доводи аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, зазначає, що протиправні дії з боку Управління відсутні та не має підстав для поновлення виплати пенсії.

З огляду на зазначене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.04.2014 та отримує пенсію у відповідності до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як внутрішньо переміщена особа.

Як стверджує позивач, з 01 липня 2016 року виплата пенсії йому була припинена у зв'язку з тим, що він не відкрив особовий рахунок у ПАТ "Державний ощадний банк України для її перерахування як то передбачено Постановою КМУ № 637 від 05.11.2014

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2018 позивач звернувся до начальника Оболонського відділу обслуговування громадян із заявою, в якій просив поновити виплату пенсії на поштовому відділенні 04075, яка не виплачується з липня 2016 року.

Листом від 06 березня 2018 року за № 12774/02 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу про відсутність підстав для поновлення пенсії, з огляду на те, що він відмовляється надавати реквізити Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Крім того, у вказаному листі позивачу було роз'яснено, що починаючи з 1 липня 2016 року виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Листом від 07 березня 2018 року за № 13198/06 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу, що для поновлення виплати пенсії йому необхідно надати до Оболонського відділу обслуговування громадян відповідну заяву, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або письмову відмову відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи в порядку, встановленому Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, рахунок ПАТ "Державний ощадний банк України".

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час розгляду справи не зазначено обставин, які унеможливлюють отримання пенсії у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України" та наявність підстав для зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату пенсії шляхом її перерахування на особовий рахунок у поштове відділення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту апеляційної скарги, позивач вважає, що відповідачем було не правомірно припинено виплату його пенсії, як внутрішньо переміщеній особі, шляхом її перерахування на його особовий рахунок у поштове відділення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, 05 листопада 2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 637 було установлено, що призначення та продовження виплати пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (пункт 1 цієї постанови)

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 р. № 167 було внесено зміни, зокрема, п. 1 цієї постанови доповнено наступним змістом:

«…Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України". Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором;

призначені починаючи з 1 травня 2016 р. внутрішньо переміщеним особам пенсії (щомісячне довічне грошове утримання), усі види соціальної допомоги та компенсації, довічні державні стипендії, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виплачуються через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України";

починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України";

для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати їм пенсій здійснюється емісія платіжних карток, які одночасно є пенсійним посвідченням, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України які є обов'язковими до виконання.

Отже, з наведеного вбачається, що вказаним нормативно-правовим актом, який між іншим був визнаний законним у судовому порядку, імперативно передбачено, що виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою (виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509), виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

При цьому, як вірно було вказано судом першої інстанції, органи Пенсійного фонду України під час виплати пенсії зобов'язані керуватися положеннями чинного законодавства України, у тому числі і вказаною Постановою № 637 від 05.11.2014 з урахуванням змін внесених постановою № 167 від 14.03.2016.

Водночас, як вказує сам позивач, вимоги вказаного акту законодавства він вважає не законними та виконувати їх не бажає.

З огляду на зазначене, колегією суддів встановлено, що в даному випадку невиплата позивачу пенсії за віком з 01 липня 2016 року зумовлена виключно бездіяльністю самого позивача та не виконання останнім вимог чинного законодавства. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було роз'яснено позивачу, що у разі вчинення ним передбачених вимогами законодавства дій, виплату його пенсії буде поновлено.

Суд апеляційної інстанції вказує, що у правовідносинах суб'єктивне право одного із їх учасників кореспондує обов'язку другого учасника цих же правовідносин. Так право позивача на пенсію кореспондує обов'язку відповідача щодо її нарахування та виплати. У свою чергу, виконання позивачем обов'язку щодо виконання передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 637 вимог, кореспондує з правом відповідача на здійснення таких вимплат позивачу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем його права на отримання пенсії, оскільки останній не має законних на те підстав діяти в інший спосіб.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в межах даної адміністративної справи порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин не встановлено.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов'язку доказування протилежного.

Водночас, колегією суддів встановлено, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про обґрунтованість його позовних вимог.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначені вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська