Справа № П/811/20/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 року

Київ

справа №П/811/20/15

адміністративне провадження №К/9901/11110/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року (суддя - Брегей Р.І.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року (судді: Бишевська Н.А. (головуючий), Добродняк І.Ю., Семенеко Я.В.) у справі №811/20/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернулась до суду з позовом до Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправною та скасування вимоги від 10 жовтня 2014 року про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) у частині визначеного грошового зобов'язання у сумі 100 061,58 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем невірно обраховано суму єдиного податку, що підлягає до сплати, оскільки при визначенні доходу, що є базою оподаткування, не враховано витрат господарської діяльності, внаслідок чого завищено чистий оподатковуваний дохід та відповідно завищено нарахований страховий внесок.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною та скасована вимога від 10 жовтня 2014 року про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 132 098,74 грн у частині визначення грошового зобов'язання 100 061,58 грн.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну вимогу у частині визначення грошового зобов'язання 100 061,58 грн виходили з того, що приймаючи вимогу про сплату єдиного внеску, відповідач повинен був враховувати, що позивач документально підтвердив витрати за період проведення перевірки на загальну суму 558 627,73 грн, внаслідок чого оскаржена вимога Ф-35 від 10 жовтня 2014 року є протиправною у частині визначеного грошового зобов'язання на суму 100 061,58 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено планову документальну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівникам, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 0.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 26.06.2014 №19/11-28-17-03/НОМЕР_1.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що позивач оподаткування одержаних доходів від провадження господарської діяльності здійснював на спрощеній системі: 2011 рік - єдиний податок; 2012, 2013 роки - єдиний податок, 2 група.

Починаючи з січня 2012 року позивач отримував дохід від надання в суборенду нерухомого майна юридичним особам, які перебували на загальній системі оподаткування (ПП "Помічник 91", ПП "Алмет" та ТОВ "Фарм Мак Україна").

Контролюючий орган дійшов висновку про те, що на початок здійснення такого виду діяльності як надання в суборенду нерухомого майна, в першому кварталі 2012 року, позивач повинен був перейти з 01.04.2012 на застосування ставки єдиного податку визначеної для третьої або п'ятої групи платників єдиного податку чи на сплату інших податків і зборів, чого не зробив, порушивши таким чином вимоги п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України.

За розрахунком розміру заниження сплати єдиного внеску визначеного відповідачем, отриманий позивачем дохід за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, який підлягає оподаткуванню у відповідності до ст.177 ПК України, становить 677 963, грн.

Крім того, в результаті даного порушення позивачем всупереч п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було також занижено сплату єдиного внеску на 144 172,90 грн, який нараховується з чистого оподатковуваного доходу.

10.07.2014 позивачем подано до податкового органу заперечення на акт перевірки від 26.06.2014, в яких позивач повідомив відповідача про наявність документів, які підтверджують понесення нею витрат, врахування яких вплине на остаточну суму донарахованого єдиного внеску.

Контролюючий органом за результатами перевірки прийнято вимогу № Ф-35 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка визнана протиправною рішенням ГУ Міндоходів у Кіровоградській області від 08.08.2014 частково на суму 12 074,16 грн.

На виконання даного рішення Новоукраїнською ОДПІ направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-35 від 10.10.2014 з визначенням загальної суми такої недоїмки з єдиного внеску у розмірі 132 098,74 грн.

Позивач, не заперечуючи невиконання обов'язку перейти з 01.04.2012 на застосування ставки єдиного податку, визначеної для третьої або п'ятої групи платників єдиного податку чи на сплату інших податків і зборів, вважає, що при розрахунку сум, донарахованих у зв'язку з цим порушенням, зокрема і сум єдиного внеску, контролюючий орган повинен був врахувати надані позивачем первинні документи, які підтверджують понесені позивачем витрати.

При цьому, позивач зазначає, що оскільки система оподаткування, на якій перебував позивач, не передбачала обов'язку вести облік витрат, то документи на підтвердження витрати змогла надати лише під час оскарження висновків акту перевірки.

Позивач, вважаючи зазначену вимогу контролюючого органу Ф-35 від 10 жовтня 2014 року неправомірною у частині визначеного грошового зобов'язання у сумі 100 061,58 грн, звернувся до суду з даним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу про те, що в ході документальної перевірки позивачем документи, на підтвердження витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів не надано, на письмовий запит по надання інформації та її документального підтвердження, позивачем надано відповідь про відсутність обліку постачальників.

9. Позивачем заперечення на касаційну скаргу контролюючого органу до суду касаційної інстанції не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на момент здійснення спірних правовідносин).

10.1. Пункт 44.6 статті 44

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

10.2. Пункт 138.2 статті 138

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

10.3 Підпункт 139.1.9. пункту 139.1 статті 139

Не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку

10.4 Пункт 177.1 статті 177

Доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

10.5 Пункт 177.2 статті 177

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

10.6 Пункт 177.4 статті 177

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

10.7 Пункт 291.3 статті 291

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

10.8 Пункт 291.4 статті 291

Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150 000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 000 000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005) ( va375202-05 ). Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для третьої групи.

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 20 осіб; обсяг доходу не перевищує 3 000 000 гривень;

4) четверта група - юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: середньооблікова кількість працівників не перевищує 50 осіб; обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень.

10.9 Підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

11. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції чинній на момент здійснення спірних правовідносин).

11.1 Пункт 4 частини першої статті 4

Платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

11.2 Пункт 2 частини першої статті 7

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

11.3 Частина 11 статті 8

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

13. Об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід.

14. Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

15. Витрати, що пов'язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

18. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу відносно того, що надані позивачем до суду первинні документи на підтвердження витрат, не можуть бути взяті до уваги податковим органом з огляду на те, що їх не було надано до перевірки.

19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач отримуючи дохід від здачі в оренду нерухомого майна, здійснювала господарську діяльність, яка не поширюється на суб'єктів 2 групи спрощеної системи, в зв'язку з чим з 01.04.2012 повинен був перейти до третьої чи п'ятої групи платників єдиного податку або ж на загальну систему оподаткування.

З огляду на те, що позивачем не було подано заяву про перехід на іншу групу платника єдиного податку, контролюючий орган правомірно зазначив, що з II кварталу 2012 року позивач став суб'єктом застосування загальної системи оподаткування.

Разом з тим, контролюючий орган при проведенні перевірки посилається на непідтвердження позивачем витрат, що пов'язані з проведенням його господарської діяльності належно оформленими первинними документами.

Однак, зважаючи на те, що позивач при оскарженні акту перевірки у адміністративному порядку скористався своїм правом, визначеним положеннями статті 44 ПК України та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами перевірки надав документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення, що всупереч приписів п.44.6 ст.44 ПК України відповідачем не дотримано.

Зважаючи на те, що позивачем вказані первинні документи були надані до контролюючого органу, а також до суду, беручи до уваги висновок судово-економічної експертизи від 02.07.2015, позивач документально підтвердив витрати, що пов'язанні з господарською діяльністю, на загальну суму 558 627,73 грн, а тому, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що приймаючи вимогу про сплату єдиного внеску, відповідач повинен був враховувати, що позивач документально підтвердив витрати за період проведення перевірки на загальну суму 558 627,73 грн, внаслідок чого оскаржена вимога Ф-35 від 10 жовтня 2014 року є протиправною у частині визначеного грошового зобов'язання на суму 100 061,58 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про понесення витрат пов'язаних з господарською діяльністю, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

20. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року слід залишити без задоволення.

21. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі №П/811/20/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду