Справа № 140/1969/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2072/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 140/1969/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Генезис+" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Валюх В. М.,

час ухвалення рішення - 03.12.2018 року, 14:59 год.,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 13.12.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ТОВ "Генезис+" звернулося в суд з позовом до відповідачів - Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Волинській області від 23 липня 2018 року № 849685/38768094 та зобов'язати ДФС України зареєструвати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18 червня 2018 року №1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року №1.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 23 липня 2018 року № 849685/38768094. Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Генезис+" розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18 червня 2018 року № 1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року № 1.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДФС у Волинській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що з аналізу поданої ГУ ДФС у Волинській області податкової інформації від 14 вересня 2018 року №39/03-20-55-12 щодо ТОВ «Генезис+» за звітний період декларування ПДВ за червень 2018 року щодо фінансово-господарських операцій з постачання й правомірність складання і реєстрації в ЄРПН податкових накладних, виписаних на адресу контрагента-покупця: ТОВ «ЛВН Лімітед» за червень 2018 року та щодо фінансово-господарських операцій з придбання у ТОВ «Орландо Сервіс» за червень 2018 року випливає, що представленою ТОВ «Генезис+» інформацією про документальне оформлення операцій з придбання/продажу товарів/послуг не спростовується факт порушення податкового законодавства та не підтверджується фактичне здійснення операцій по взаємовідносинах ТОВ «Генезис+» з ТОВ «ЛВН Лімітед» та ТОВ «Орландо Сервіс» за цей звітний період. Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги надану інформацію, разом з тим, така інформація складена на підставі здійсненого аналізу господарської операції між ТОВ «Генезис+» з ТОВ «ЛВН Лімітед» та ТОВ «Орландо Сервіс», за результатами якої ТОВ ТзОВ «Генезис+» виписано та подано на реєстрацію в ЄРПН розрахунок коригування №1 від 18 червня 2018 року кількісних і вартісних показників до податкової накладної №1 від 06 червня 2018 року. Таким, ненадання платником податку копій документів, письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено, визначених в Порядку №117 є підставою для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування (п.21 Порядку №117) та свідчить про правомірність прийняття рішення Комісії Головного управління ДФС у Волинській області від 23 липня 2018 року № 849685/38768094. Крім того, апелянт зазначає, що для отримання можливості зареєструвати в ЄРПН податкову накладну чи розрахунок коригування реєстраційна сума платника податку повинна бути більшою або дорівнювати сумі ПДВ, зазначеній у вказаній накладній, що, відповідно, унеможливлює здійснення виконання рішення суду у разі задоволення позову в частині позовних вимог щодо зобов'язання ДФС України зареєструвати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18 червня 2018 року №1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року №1. Апелянт звертає увагу на те, що повноваження ДФС України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та не підлягають задоволенню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник апелянта - Головного управління ДФС у Волинській області та відповідача - ДФС України - Виш А. А. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача - Лазор А. О. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 червня 2018 року позивач - ТОВ "Генезис+" за результатами господарській операції щодо надання ТОВ "ЛВН Лімітед" послуг по організації та проведенню заходу "Глобальна стратегічна конференція" у м.Києві склав податкову накладну №1 на суму ПДВ 41835,03 грн.

Вказана податкова накладна зареєстрована в ЄРПН, і цей факт сторонами не заперечується.

Також ТОВ "Генезис+" склало розрахунок коригування від 18 червня 2018 року №1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року №1 та направило для реєстрації в ЄРПН.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрацію вказаного розрахунку коригування зупинено та запропоновано надати підтверджуючі документи по придбанню та наданню послуг за результатами цієї господарської операції, про що складено повідомлення від 18 липня 2018 року №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

18 липня 2018 року ТОВ "Генезис+" надіслало засвідчені копії документів, що підтверджують надання послуг за договором від 31 травня 2018 року № 31/05/18, що стверджується квитанцією №2 від 18 липня 2018 року.

Рішенням Комісії ГУ ДФС від 23 липня 2018 року № 849685/38768094 відмовлено у реєстрації вищевказаного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників у зв'язку з невідповідністю даних між первинними документами, а саме: в додатку до договору від 16 червня 2017 року та акті надання послуг від 18 червня 2017 року сума операції зазначена сума ПДВ 298800 грн., разом з тим, податкова накладна виписана на суму ПДВ 181400 грн., а платіжні доручення від 06, 07 та 27 червня 2017 року - на загальну суму ПДВ 332150 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем первинні документи на підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненому розрахунку коригування не містять ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення та є достатніми для реєстрації зазначеного розрахунку коригування; при цьому, вказуючи в оскаржуваному рішенні таку підставу його прийняття, як ненадання платником податків копій документів, Комісія ГУ ДФС не зазначила, які саме документи не були надані, також відсутня і вказівка про те, що подані позивачем документи складені з порушенням законодавства. Належним способом захисту порушеного права є зобов'язання ДФС України зареєструвати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18 червня 2018 року № 1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року № 1.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно з п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №341).

Згідно з п.12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема: наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.200-1.3 і 200-1.9 ст.200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п.201.16 ст.201 Кодексу.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

П.17 Порядку №1246 передбачає, що у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до п.201.16 ст.201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до п.12 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з п.13 вказаного Порядку у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

П.14 Порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до вимог п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у п.14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг). Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з п.18-20 вищевказаного Порядку письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п.15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрацію складеного ТОВ "Генезис+" розрахунку коригування від 18 червня 2018 року №1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року №1 зупинено та запропоновано надати підтверджуючі документи по придбанню та наданню послуг за результатами цієї господарської операції, про що складено повідомлення від 18 липня 2018 року №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

На виконання вимог вказаного повідомлення, 18 липня 2018 року ТОВ "Генезис+" надіслало контролюючому органу засвідчені копії: договору про надання послуг № 31/05/18 від 31 травня 2018 року, укладеного між ТОВ "ЛВН Лімітед" та ТОВ "Генезис+", з додатками №1 та №2 до нього та технічним завданням, рахунків на оплату послуг від 04 червня 2018 року №1, від 18 червня 2018 року №12, від 18 червня 2018 року №13, акту надання послуг від 18 червня 2018 року №22, платіжних доручень від 06 червня 2018 року № 6311, від 27 червня 2018 року №7341.

Відповідно до п.21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (зазначена у квитанції про зупинення пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (зазначена у квитанції про зупинення пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі);

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Комісії ГУ ДФС у Волинській області №849685/38768094 від 23 липня 2018 року прийняте у зв'язку з ненаданням платником податків копій документів.

Зокрема, здійснено відмітку навпроти такої підстави "Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано, підкреслити)" без підкреслення документів, яких не надано.

Таким чином, Комісія ГУ ДФС не вказала, які саме документи не були надані; при цьому, в оскаржуваному рішенні відсутня вказівка про те, що подані позивачем документи складені з порушенням законодавства.

Зі змісту оскаржуваного рішення також вбачається, що у графі "додаткова інформація" зазначено про невідповідність даних між первинними документами, а саме: в додатку до договору від 16 червня 2017 року та акті надання послуг від 18 червня 2017 року сума операції зазначена сума ПДВ 298800 грн., разом з тим, податкова накладна виписана на суму ПДВ 181400 грн., а платіжні доручення від 06, 07 та 27 червня 2017 року - на загальну суму ПДВ 332150 грн.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується факт відсутності розбіжностей у первинних документах, оскільки сума господарської операції за результатами якої подано розрахунок коригування становить 1792930,00 грн., у т.ч. ПДВ 298800 грн., разом з тим, контролюючим органом помилково зазначено суму операції 298800 грн.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що невідповідність між первинними документами не може трактуватися як ненадання платником податку копій документів, оскільки це є різні за своїм змістом поняття, що унеможливлює їх ототожнення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що податкова накладна від 06 червня 2018 року №1, до якої було складено спірний розрахунок коригування, зареєстрована в ЄРПН, що підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про непослідовність дій контролюючого органу при реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування по одних і тих же господарських операціях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає критеріям чіткості і зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 23 липня 2018 року № 849685/38768094, що є підставою для його скасування, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача - ДФС України зареєструвати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18 червня 2018 року №1 до податкової накладної від 06 червня 2018 року №1.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність покликань контролюючого органу на узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ "Генезис+" за звітний період декларування ПДВ за червень 2018 року, складену ГУ ДФС у Волинській області від 14 вересня 2018 №39/03-20-55-12, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації розрахунку коригування вбачається, що таке прийняте у зв'язку з ненаданням платником податків копій документів, а не на підставі вищезазначеної узагальненої податкової інформації, а відповідно до ч.4 ст.77 КАС України суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильного вказав на те, що вищезазначена податкова інформація не є належним доказом вчинення позивачем податкового правопорушення, оскільки таким доказом відповідно до вимог п.86.1 ст.86 ПК України є акт податкової перевірки.

Колегія суддів також відхиляє покликання апелянта на те, що обраний у цій справі спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання ДФС України зареєструвати спірний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників є помиклковим, оскільки відповідно до п.28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 140/1969/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.