Справа № 160/8902/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року Справа № 160/8902/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Мосесові А.Р.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнати протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
26.11.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р., складену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_3.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/8902/18 передана судді Віхровій В.С.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що висновки позапланової перевірки, які оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ДН1537/739/АВ від 05.10.2018 р. не відповідають дійсності та обставинам подій, а ТОВ «Павлоградінвестбуд» не було допущено порушення законодавства про працю, в тому числі без належного оформлення трудових відносин з чотирма особами. Позивач звертає увагу, що підставою для проведення інспекційного відвідування було направлення на проведення інспекційного відвідування №118 від 02.10.2018 р., яке було складено відповідно до наказу №817-І від 02.10.2018 р. та за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року. З ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були укладені цивільно-правові договори, які не перевищували терміну дії більше року. За даних осіб кожного місяця були сплачені платежі з Єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). Також позивачем вказано, що інспекційне відвідування ТОВ «Павлоградінвестбуд» є незаконним та безпідставним, оскільки при його проведенні не було враховано умови розпорядження КМУ №649-р від 05.09.2018 р. А саме в п.п.2, 3 ч.1 даного розпорядження вказано про проведення Державною службою з питань праці, Державною фіскальною службою, Пенсійним фондом України, Національною поліцією, іншими центральними органами виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування починаючи з 5 жовтня 2018 р. в установленому порядку комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення до 5 жовтня 2018 р. інформаційно-розяснювальну кампанію про заплановані заходи та неприпустимість допуску до роботи найманих працівників без оформлення з ними трудових відносин.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
20.12.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» надійшла заява на виконання вимог ухвали від 29.11.2018 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.01.2019 р. о 11:20 год.
21.01.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вказано, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р. є законною та обґрунтованою, складеною на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, підстави для її скасування відсутні. При проведенні інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Дніпропетровській області діяло лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставою для проведення інспекційного відвідування був лист ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.09.2018 р. №1711/5.8/19, тому посилання позивача на розпорядження КМУ №649-з від 05.09.2018 р. є недоречним. Також вважає некоректними посилання позивача на норми Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02.07.2012 р., оскільки даний нормативно-правовий акт втратив чинність ще 29.07.2017 р. Інспекційне відвідування ТОВ «Павлоградінвестбуд» було проведено відповідно до положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою КМУ №295 від 26.04.2017 р.
У підготовче судове засідання прибули уповноважені представники сторін. Представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відповіді на відзив на позовну заяву. Суд ухвалив задовольнити зазначене клопотання представника відповідача, розгляд справи було відкладено до 11:40 год. 06.02.2019 р.
28.01.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого позивач звертає увагу, що не використовував за цивільно-правовими договорами працівників, які виконують роботи (надають послуги в одного роботодавця більше року) та вказує, що ТОВ «Павлоградінвестбуд» були укладені договори терміном 1, 3 та 8 місяців. В іншому доводи аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.
05.02.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відповідач наполягає на висновках, наведених у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на 30 днів.
Для ознайомлення позивачем із запереченням на відповідь на відзив на позовну заяву, підготовче засідання 06.02.2019 р. було відкладено до 27.02.2019 р. о 11:40 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 р. заяву про забезпечення позову було повернуто позивачу без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 р. у задоволенні заяви ТОВ «Павлоградінвестбуд» про забезпечення позову було відмовлено.
У підготовче судове засідання 27.02.2019 р. прибули уповноважені представники сторін. Судом ухвалено закінчити підготовче засідання у справі та призначити розгляд справи по суті на 27.03.2019 р. о 11:00 год.
У судове засідання 27.03.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні у суду, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року (надалі Закон №877).
Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, як зазначено в ч. 1 ст. 2 вказаного закону.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці.
В п.1 цього Положення, зокрема, зазначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
У п.2 цього Положення вказано, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Таким чином, на законодавчому рівні визначений державний орган Державна служба України з питань праці (Держпраці), який у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V та ст. 259 Кодексу законів про працю України здійснює держаний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 05.10.2018 р. №ДН1537/739/АВ (надалі Акт інспекційного відвідування).
Актом інспекційного відвідування зафіксовані порушення ч.1 ст.21 КЗпП України, ч.3 ст.24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
Акт був підписаний уповноваженою особою обєкта відвідування ОСОБА_9 05.10.2018 р.
Розглянувши справу про накладення штрафу на підставі Акту інспекційного відвідування щодо порушень ТОВ «Павлоградінвестгруп» законодавства про працю, 25.10.2018 р. першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 (надалі Постанова про накладення штрафу).
Постановою про накладення штрафу вирішено накласти на ТОВ «Павлоградінвестбуд» штраф у розмірі 446760,00 грн. на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Зазначена сума штрафу підлягає сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови. Строк предявлення постанови до виконання до 25.01.2019 р. (включно).
Постанову про накладення штрафу надіслано листом з повідомленням про вручення 26.10.2018 р.
Отже, предметом дослідження даної справи є правомірність застосування до позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, застосованого ГУ Держпраці у Дніпропетровській області Постановою про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Статтею 4 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
У ч.1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин були надані цивільно-правові договори, укладені з наступними особами:
ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1) - в червні, липні-вересні;
ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_2) - в січні-березні, квітні-травні, вні, серпні-вересні.
ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_3) - в липні.
ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_4) - в січні-березні.
Зазначені договори укладені протягом 2018 року і мають типову форму.
Відповідно до п. 1.1. розділу 1 «Предмет договору» Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): «нагляд за обєктами на території вул. Тернівська, 9» (виконавці ОСОБА_7, ОСОБА_6); «нагляд за обєктам на території по вул. Промислова, 1а» (виконавці ОСОБА_4, ОСОБА_5).
Відповідно до абзацу другого п. 1.1. розділу 1 «Предмет договору» Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під правила внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
Відповідно до п. 2.1. розділу 2 «Розмір і порядок оплати» за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду за домовленістю (в кожному договорі розмір сплати відрізняється без зазначення, який саме обсяг роботи необхідно виконати за кожним конкретним договором).
Відповідно до п. 2.2. розділу 2 «Розмір і порядок оплати» оплата виконується не пізніше 10 днів з дня прийняття Замовником роботи за актом.
Відповідно до п. 3.1. розділу 3 «Відповідальність сторін» сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п. 6.1. розділу 6 «Термін дії договору» терміни дії зазначених договорів встановлені з першого по останнє число відповідних місяців.
В наданих актах здачі-приймання виконаних робіт зазначено, що роботи згідно з цивільно-правовим договором виконано якісно і в повному обсязі.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або-здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо це не встановлено договором.
Згідно статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.
Суд зазначає, що укладеними договорами та актами прийому-передачі виконаних робіт не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.
Таким чином, характер умов наданих цивільно-правових договорів тотожний кваліфікаційним характеристикам професії «сторож» що вказує саме на процес виконання трудової функції, не підрядником, а працівником.
При цьому трудові функції мають систематичний характер.
В процесі нагляду за обєктам на відповідних територіях, який проходив в нічний час, фізичні особи не мали покидати визначені території в зручний для себе час, що притаманно умовам трудового договору. Тобто зазначені особи підпорядковувались видам внутрішнього трудового розпорядку. Натомість обовязковою умовою цивільно-правового договору є те, що особа, яка надає послуги або роботи не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Згідно спірних цивільно-правових договорів працівники ТОВ «Павлоградінвестбуд» виконують певні функції, а не індивідуально визначену роботу, результати якої можуть оформлятися актами прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), на підставі яких проводиться їх оплата. В даному випадку, предметом цивільно-правових договорів, які укладені субєктом господарювання з фізичними особами, є виконання саме трудових функціональних обовязків у відповідності до обраного позивачем виду господарської діяльності. Праця за цими угодами не є юридично самостійною.
За таких обставин, зазначені договори, укладені між сторонами вказують на те, що предметом цих договорів є процес праці, а не її кінцевий результат.
Вимога щодо покладання на працівника матеріальної відповідальності є характерною для укладання трудового договору та міститься в п. 6 частини першої ст.134 КЗпП України, відповідно до якої на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.
Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності визначені ст.130 КЗпП України, а саме: працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків, при цьому законодавець чітко визначив у ст. 138 КЗпП України, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП України.
Тобто у розумінні КЗпП України, матеріальна відповідальність має бути при трудових відносинах.
Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про охоронну діяльність» охоронна діяльність - надання послуг з охорони власності та громадян.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про охоронну діяльність» суб'єкт охоронної діяльності - суб'єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії.
Тобто, виконання певних робіт (послуг), згідно із законодавством про ліцензування, потребує наявності ліцензії, зокрема - на охоронну діяльність (на відміну від виконання обов'язків сторожа (охоронця) на підставі трудового договору).
Діяльність, яка виконувалась за укладеними цивільно-правовими договорами підпадає під ознаки діяльності, визначеної Законом України «Про охоронну діяльність», проте судом наявність необхідних ліцензій не встановлена.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148- VIII внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ (далі - ЗУ № 1105), якими виконавців робіт за цивільно-правовими договорами включили до кола застрахованих в системі соціального страхування осіб.
Отже, страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності з 11 жовтня 2017 року підлягають особи, які виконують роботи (надають послуги) на умовах цивільно-правових договорів, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях будь-якої форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб (ст. 18 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).
Відтак виконавці робіт за цивільно-правовими договорами мають право на оплату тимчасової непрацездатності у відповідності до ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Враховуючи вищевикладене, вказані цивільно - правові договори, які укладені ТОВ «Павлоградінвестбуд» на виконання охорони з фізичними особами ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - мають ознаки трудових договорів.
Тобто позивачем було здійснено підміну трудових договорів цивільно правовими.
Суд особливо звертає увагу, що такі дії ТОВ «Павлоградінвестбуд» перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та Кодексом законів про працю України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічно оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на обєднання в професійні спілки тощо.
Тому, твердження позивача про сплату обовязкових платежів за укладеними договорами, не свідчать про відсутність порушень трудового законодавства вцілому.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, при інспекційному відвідуванні ТОВ «Павлоградінвестбуд» були встановлені порушення норм трудового законодавства, наявність яких в ході судового розгляду справи не спростована.
Щодо підстав та процедури проведення інспекційного відвідування.
Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року (надалі - Порядок № 295) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
У відповідності до п. 19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник акта залишається в обєкта відвідування.
Якщо обєкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невідємною частиною.
Зауваження можуть бути подані обєктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
У п.27 Порядку №295 вказано, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень обєкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться:
1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;
5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;
Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;
ДФС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;
- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;
- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;
- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України Про відпустки);
- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;
- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;
- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

Згідно п. 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень обєкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені обєктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам обєкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання обєктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обовязковою для виконання (п.12 Порядку №295).

Повноваження та обовязки органу державного нагляду (контролю) також визначені статтею 8 Закону України №877.

Відповідно до ч.10 ст. 4 Закону України №877 посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Під час проведення заходів державного нагляду (контролю) не допускається вилучення у субєктів господарювання оригіналів їхніх фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, а також компютерів, їх частин, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно ст. 6 Закону №877 під час проведення позапланового заходу зясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обовязковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до положень ст. 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, імя та по батькові і засвідчується печаткою.

Таким чином, на законодавчому рівні визначений державний орган Державна служба України з питань праці (Держпраці), який у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V та ст. 259 Кодексу законів про працю України здійснює держаний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю в порядку передбаченому КМУ (Порядок №295).

Твердження позивача про те, що інспекційне відвідування мало бути проведено виключно у формі заходів, означених у розпорядженні КМУ №649-р від 05.09.2018 р. суперечить положенням чинного законодавства, оскільки наведеними нормами законів визначено порядок та підстави проведення інспекційних відвідувань, які розпорядженням КМУ №649-р від 05.09.2018 р. не звужені.

Також суд погоджується з твердженням відповідача, що позивач протиправно посилається на норми Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02.07.2012 р., оскільки даний нормативно-правовий акт не був чинний на час проведення інспекційного відвідування (втратив чинність 29.07.2017 р.).

Як встановлено судом, інспекційне відвідування ТОВ «Павлоградінвестбуд» було проведено за інформацією, що надійшла листом ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №1711/5.8/19 від 05.09.2018 р.

Згідно вказаного листа відділом забезпечення наповнення бюджету №4 фінансово-економічного управління ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надає інформацію щодо застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) за ЦПД у одного страхувальника більше року протягом 06.2017 06.2018 р. (додаток 1) та інформацію про кількість найманих працівників у фізичних осіб-підприємців, згідно наданого відповідачем переліку (додаток 2).

За отриманою інформацією органу пенсійного фонду призначено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у ТОВ «Павлоградінвестбуд» у період з 04.10.2018 р. по 05.10.2018 р. за адресою: 51400, Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд.1А, , про що видано Наказ від 02.10.2018 р. №817-І та направлення №118 від 02.10.2018 р. для проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування додержання вимог законодавства про працю у ТОВ «Павлоградінвестбуд». У направленні №118 від 02.10.2018 р. в якості предмету здійснення заходу вказано, що під час інспекційного відвідування буде здійснено контроль за додержанням законодавства про працю у ТОВ «Павлоградінвестбуд» з питань оформлення трудових відносин у період з 04.10.2018 р. по 05.10.2018 р.

Суд звертає увагу, що інспекційне відвідування було проведено на підставі вказаних наказу та направлення за інформацією органу пенсійного фонду. Отже, інформація за листом ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №1711/5.8/19 від 05.09.2018 р. була використана для призначення інспекційного відвідування, про що складені наказ та направлення, які не містять привязки до певного кола осіб (осіб, з якими укладено договори у одного роботодавця більше року). Термін укладення цивільно-правових договорів, в даному випадку, суті встановлених порушень не змінює.

Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів України постановив, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного звязку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із пятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (постанова КМУ від 17.06.2015 р. № 413).

Відповідно до п. 29 Порядку №295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 із змінами (надалі - Порядок №509).

Відповідно до абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (30*3723,00 грн.*4=446760,00 грн.);

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати (3723,00 грн.).

Відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів, штрафи мають право накладати начальники територіальних органів Держпраці та їх заступники.

Судом встановлено, що на підставі Акта інспекційного відвідування вирішено призначити розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 25.10.2018 р о 09:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул. Казакова 3, каб.412, про що 12.10.2018 р. першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН1537/739/АВ/ТД.

12.10.2018 р. Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН1537/739/АВ/ТД. від 12.10.2018 р. було направлено позивачу поштою та отримано останнім 19.10.2018 р., що підтверджується даними офіційного інтернет порталу «Укрпошта» поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором, списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів ГУ Держпраці у Дніпропетровській області №3 від 12.10.2018 р.

Згідно Протоколу розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 25.10.2018 р. на розгляд справи посадова особа (представник за довіреністю/адвокат) ТОВ «Павлоградінвестбуд» не зявились, про дату розгляду були повідомлені належним чином. За наслідками підготовчої роботи встановлено, що недоліки, які б перешкоджали або робили неможливим обєктивний розгляд справи відсутні, висновки інспектора відповідають фактичним обставинам справи та у повному обсязі підтверджуються зібраними у процесі (та за наслідками) перевірки документованими даними, у їх повній сукупності, підстави для перенесення розгляду справи відсутні. При розгляді справи встановлено наявність у діях роботодавця порушень вимог законодавства про працю, у причинному звязку із чим вбачаються підстави для застосування відносно обєкта відвідування заходів впливу, передбачених ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 р. №509 та на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Порушень процедури накладення штрафу та/або визначення суми штрафу судом не встановлені.

Підсумовуючи вищенаведене, оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на підставі, в межах та у спосіб, визначений законодавством.

Решта доводів позивача висновків суду по суті спору не спростовують.

Крім того, дії відповідача та оскаржувані рішення відповідають вимогам Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі (Конвенцію ратифіковано Законом № 1985-IV (1985-15 ) від 08.09.2004 ), якою в своїй діяльності керуються інспектори Держпраці при виконанні своїх повноважень.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, правомірність оскаржуваної постанови перед судом доведена.

При цьому судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено правомірність дій та рішень відповідача під час проведення інспекційного відвідування та за її наслідками, правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України, за результатами розгляду даної справи, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнати протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 квітня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 04.04.2019 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_10 ОСОБА_10 ОСОБА_11