Справа № 606/305/19
Суддя: Марціцка І. Б.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/305/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Марціцкої І.Б.

при секретарі судового засідання Пасько І.Б.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Теребовлянського ВП Верхоляка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Теребовлянського ВП Верхоляка Андрія Володимировича про скасування постанови серії ДП О18 № 235363 від 02.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 02.02.2019 року інспектором поліції винесена постанова серії ДПО18 №235363 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Зокрема, йому ставиться у винну те, що 02.02.2019 року о 10 год. 10 хв. на А/Д Галич-Підгайці-Сатанів 103 км. керуючи т/з марки ВАЗ 210994 н.з. НОМЕР_1, не ввмімкнув ближнє світло фар, або денні ходові вогні поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. На вказаній ділянці дороги дійсно керував транспортним засобом, однак правил дорожнього руху не порушував, просив звернути увагу, що їхав із вімкненими ходовими вогнями.

У судове засідання позивач не з'явився, хоча про час та місце був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник Теребовлянського відділу поліції ГНУП в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача поліцейський Теребовлянського відділу поліції Василишин Анатолій Васильович в судове засідання не з'явилися, однак подали відзив на позов, згідно якого вказують, що позивач ОСОБА_1 рухався з увімкненими самовільно встановленими, не передбаченими конструкцією транспортного засобу світловими приладами.

Судом встановлено, що 02.02.2019 року поліцейським Теребовлянського ВП ГНУП в Тернопільській області Верхоляком А.В. винесена постанова серії ДПО18 №235363 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02.02.2019 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 на А/Д Галич-Підгайці-Сатанів 103 км. керуючи т/з марки ВАЗ 210994 н.з. НОМЕР_1, не ввмімкнув ближнє світло фар, або денні ходові вогні поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В своїй заяві позивач посилається на ту обставину, що ним жодним чином не порушувались ПДР, оскільки він рухався з увімкненими ходовими вогнями, натомість відповідач у своєму відзиві не заперечуючи ту обставину, що позивач рухався з увімкненими ходовими вогнями, вказував на самовільне встановлення ходових вогнів, які не передбачені конструкцією автомобіля, а тому вважав, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пунктом 9.1.Правил дорожнього руху обумовлено, що попереджувальними сигналами є:

a) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;

б) звукові сигнали;

в) перемикання світла фар;

г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;

ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;

д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

За приписами п.9.8. ПДР, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, ОСОБА_1 на виконання правил дорожнього руху рухався з увімкненими ходовими вогнями, які виконували функцію попереджувального сигналу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог п. 9.8 ПДР., зокрема відповідачем не надано доказів, які би підтвердили той факт, що на автомобілі позивача ходові вогні самовільно встановлені та не відповідають вимогам норм та стандартів і за своїми функціональними можливостями не можуть використовуватись як попереджувальні сигнали.

В силу вимог ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наданий суду відповідачем відзив підтверджує твердження позивача та будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача відсутні.

Сама по собі постанова, без інших належних та допустимих доказів, не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 02.02.2019 року слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Теребовлянського ВП Верхоляка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №235363 від 02.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Теребовлянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка