Справа № 440/3596/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р.Справа № 440/3596/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Комбінат комунальних підприємств с. Яреськи" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава) від 27.11.2018 року (повний текст рішення складений 30.11.18 року) по справі № 440/3596/18

за позовом Приватного підприємства "Комбінат комунальних підприємств"

до Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області

про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПП "Комбінат комунальних підприємств", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність Яреськівської сільської ради щодо своєчасного неприйняття рішення про погодження тарифів для ПП "ККП" на послуги з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів; зобов'язати відповідача розглянути подання (заяви) від 14.08.2018 р. № 68 та від 15.08.2018 р. № 69 про погодження тарифів для ПП "ККП" на послуги з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів та ухвалити відповідні рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 440/3596/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням восьмої сесії шостого скликання Яреськівської сільської ради від 28.02.2012 р. передано на баланс ПП "ККП с. Яреськи" у повне господарське відання майно для надання послуг з водовідведення, вивезення побутового сміття, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 6). Цим рішенням також позивачу надано дозвіл застосовувати ціни та тарифи на житлово-комунальні послуги, встановлені рішеннями сільської ради від 18.12.2007 р. та 06.04.2011 р.

Листами від 14.08.2018 р. вих. № 68 та від 15.08.2018 р. вих. № 69 позивач звернувся до Яреськівського сільського голови з проханням про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів та послуги з централізованого водовідведення (а.с. 11, 12).

Листи розглянуті Яреськівським сільським головою, та за результатами їх розгляду надано відповідь від 22.08.2018 р. вих. № 02-35/1150, у якій повідомлено про необхідність перегляду поданих розрахунків та їх приведення у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с. 21, 61).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення про погодження тарифів для ПП "ККП" на послуги з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що у спірних відносинах відсутня бездіяльність відповідача щодо незатвердження ПП "ККП" тарифів на послуги з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що всупереч ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме щодо того що орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про встановлення та коригування тарифу не пізніше ніж за 10 днів з дня отримання відповідного повідомлення, Яреськівська сільська рада не розглянула прохання ПП «Комбінат комунальних підприємств с.Яреськи» про коригування тарифу на послуги з централізованого водовідведення та не встановила новий тариф на вивезення ТПВ.

За твердженням апелянта, на час звернення до суду, ПП «Комбінат комунальних підприємств с.Яреськи» виконком Яреськівської сільської ради ігнорує розгляд та встановлення відповідних тарифів з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів, а надає лише листиз безпідставними прискіпуваннями, та незрозумілими вимогами, посиланнями на не існуюче законодавство.

Також апелянт вказав, що звернутись до Яреськівської сільської ради з проханням скоригувати тарифи на послуги з централізованого водовідведення та встановити тариф на вивезення твердих побутових відходів підприємство позивача змусило те, що в умовах постійного зростання основних тарифів, зокрема мінімальної заробітної плати, вартості електричної енергії, паливно-енергетичних та інших матеріальних ресурсів, тарифи, які були встановлені сільською радою протягом багатьох років не переглядались і тому, виникла невідповідність діючих тарифів фактичним витратам для надання послуг з централізованого водовідведення та вивезення ТПВ. Це, в свою чергу, негативно відобразилось на діяльності підприємства позивача, стані систем централізованого водовідведення, якості надання послуг споживачам по вивезенню ТПВ.

Приведення тарифів на централізоване водовідведення та вивезення ТПВ до економічно обґрунтованого рівня є необхідним заходом для належного функціонування ПП «Комбінату комунальних підприємств с.Яреськи, зокрема для здійснення розрахунків за електроенергію, оплати податків та забезпечення споживачів якісними послугами. Не прийняття сільською радою рішення з цього питання, на думку апелянта, є порушенням його прав.

З приводу наведених вище доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом (частина 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до пп. 2 п. «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

На підставі вказаних вище норм права, колегія суддів зазначає, що до повноважень Яреськівської сільської ради (виконавчого комітету цієї ради), як органу місцевого самоврядування, відноситься, зокрема, затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в с. Яреськи.

Згідно з ч. 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням їх необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Судовим розглядом встановлено, що листами від 14.08.2018 р. та від 15.08.2018 р. позивач звернувся до сільського голови щодо коригування тарифів на житлово-комунальні послуги (вивезення ТПВ, централізоване водопостачання та водовідведення). До цих листів позивачем надавалися розрахунки щодо обґрунтованості встановлення збільшених тарифів.

Відповідно до п. 42 Постанови Кабінету міністрів України від 26.07.2006 р. № 1010, якою затверджений Порядок формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, для встановлення тарифів на послуги підприємство подає уповноваженому органу заяву про встановлення тарифів і розрахунки тарифів на планований період за встановленими таким органом формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Згідно з п.9постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, якою затверджений Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення», для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Фактичною підставою для неприйняття рішення про коригування тарифів на ЖКГ слугувала та обставина, що розрахунки на встановлення тарифів з вивезення твердих побутових відходів наданих ПП «ККП с. Яреськи» 14.08.2018 р. та 15.08.2018р. не відповідали вимогам постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.2006р. № 1010 та від 01.06.2011 р. № 869 та вимогам Яреськівської сільської ради - були відсутні підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час їх проведення.

У зв'язку з цим, відповідачем листом надано відповідь від 22.08.2018 р. вих. № 02-35/1150, у якій повідомлено про необхідність перегляду поданих розрахунків та їх приведення у відповідність до вимог чинного законодавства.

В свою чергу, на цей лист відповідача, ПП «ККП с. Яреськи» направив лист від 27.08.2018 р. № 75, в якому повідомив про незрозумілість йому певних причин, викладених в листі від 22.08.2018 р. вих. № 02-35/1150.

Наведене свідчить про те, що позивач недоліки, що зазначені відповідачем в листі від 22.08.2018 р. вих. № 02-35/1150 не усунув, а лист ПП "ККП" від 27.08.18 вих. №75 не містить відомостей про проведення коригування тарифів.

Враховуючи те, що листом від 22.08.2018 р. вих. № 02-35/1150 підприємство позивача фактично повідомлено про невідповідність (необґрунтованість) розрахунків тарифів та запропоновано подати нові розрахунки, що позивачем вчинено не було, колегія суддів дійшла до висновку, що у органу місцевого самоврядування був відсутній обов'язок щодо вирішення питання про погодження тарифів для ПП "ККП" на послуги з централізованого водовідведення та вивезення твердих побутових відходів, у зв'язку з чим, не може вважатися протиправною бездіяльність цього органу в частині неприйняття такого рішення.

Також колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що чинним є рішення виконкому Яреськівської сільської ради від 30.01.2018 р., яким відмовлено у встановленні тарифу на вивезення твердих побутових відходів для ПП "ККП" з огляду на відсутність документації для встановлення вказаного тарифу. Доказів оскарження цього рішення суду не надано.

Крім того, в наданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач по справі зазначив, що відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги» Яреськівська сільська рада рішенням двадцять шостої чергової сесії сьомого скликання від 02.02.2018 р. створила комунальне унітарне підприємство «Добробут» Яреськівської сільської ради і визнано його надавачем комунальних послуг: з вивезення твердих побутових відходів і водовідведення.

У зв'язку з цим, рішенням сорокової позачергової сесії Яреськівської сільської ради від 08.11.2018 р. вирішено передати основні засоби та майно з балансу ПП "ККП с. Яреськи" КП "Добробут" за договором господарського відання (а.с. 75). Пунктом 6 цього рішення передбачено необхідність позбавлення ПП "ККП с. Яреськи" права надання послуг з водовідведення після підписання КП "Добробут" договору на постачання електроенергії з ПАТ "Полтаваобленерго".

Доказів оскарження та скасування зазначених вище рішень Сільської ради у визначеному законом порядку до суду не надано.

Таким чином, на момент вирішення спірних правовідносин ПП "ККП с. Яреськи" вже не є надавачем послуг з вивезення твердих побутових відходів і водовідведення на території Яреськівської сільської ради.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачекs.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 440/3596/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Комбінат комунальних підприємств с. Яреськи" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 440/3596/18 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року по справі № 440/3596/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 08.04.2019 року