Справа № ЗВД/320/4/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

08 квітня 2019 року ЗВД/320/4/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі №320/6876/18 за позовом Громадянина РФ ОСОБА_1 до Заступника начальника 1-го відділення ІПС відділу прикордонної служби "Жуляни" ОКПП "Київ" старшого лейтенанта Каледіна Костянтина Максимовича, Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" про визнання протиправними дій та визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Громадянина РФ ОСОБА_1 до Заступника начальника 1-го відділення ІПС відділу прикордонної служби "Жуляни" ОКПП "Київ" старшого лейтенанта Каледіна Костянтина Максимовича, Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" про визнання протиправними дій та визнання недійсним рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 адміністративний позов повернуту позивачу у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Позивачем подано апеляційну скаргу, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26.03.2019 адміністративна справа №320/6876/18 надійшла до судді Лиски І.Г. та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07.05.2019.

Разом з тим, представником позивача подано заяву про відвід судді Лиски І.Г., яку мотивувано тим, що дії останнього позивачем оскаржуються до дисциплінарного органу, у зв'язку з чим, такі обставини неминуче призведуть до упередженості судді при розгляді даної справи. Крім цього, з огляду на той факт, що під час ухвалення незаконного судового акту суддя Лиска І.Г. проігнорував судову практику судів вищих інстанцій та практику Європейського суду з прав людини, безпідставно не застосував ряд міжнародних конвенцій, що дає об'єктивні підстави вважати про відсутність у судді бажання здійснювати судочинство в цій справі, таким чином суддя Лиска І.Г. викликав недовіру у позивача та його представника.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (суддя Лиска І.Г.) заяву представника позивача про відвід судді Лиски І.Г. в адміністративній справі № 320/6876/18 передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду. Цією ж ухвалою зупинено провадження в адміністративній справі № 320/6876/18 до вирішення питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено суддю Київського окружного адміністративного суду Горобцову Я.В. для розгляду заяви про відвід судді.

08.04.2019 заяву про відвід судді Лиски І.Г. разом з адміністративною справою №320/6876/18 передано судді Київського окружного адміністративного суду Горобцовій Я.В.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Розглянувши заяву представника позивача про відвід судді Лиски І.Г. у порядку письмового провадження, суд зазначає таке.

В обґрунтування заяви про відвід судді Лиски І.Г. представник позивача зазначає, що дії останнього позивачем оскаржуються до дисциплінарного органу, у зв'язку з чим, такі обставини неминуче призведуть до упередженості судді при розгляді даної справи. Крім цього, з огляду на той факт, що під час ухвалення незаконного судового акту суддя Лиска І.Г. проігнорував судову практику судів вищих інстанцій та практику Європейського суду з прав людини, безпідставно не застосував ряд міжнародних конвенцій, що дає об'єктивні підстави вважати про відсутність у судді бажання здійснювати судочинство в цій справі. Стверджує, що постановляючи ухвали від 29.12.2018 та 18.01.2019 в адміністративній справі №320/6876/18 суддя Лиска І.Г. вже надав оцінку ряду документів, які мають важливе значення для правильного вирішення спору по суті, зокрема, договору про надання правової допомоги від 02.10.2016 №01/10, нотаріально посвідченої довіреності від 22.12.2018, що видана в м. Москва. Зазначені вище обставини викликають сумнів у позивача, що його позов буде розглянуто у відповідності ло ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", таким чином суддя Лиска І.Г. викликав недовіру у позивача та його представника.

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.36 КАС України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч. 3 ст.36 КАС України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Представник позивача у поданій заяві вказує на підставу для відводу, яку передбачено п.4 ч.1 ст.36 КАС України, а саме - наявність обставин, які викликають сумнів в об'єктивності судді. Про інші обставини, які можуть бути підставами для відводу судді Лиски І.Г., позивач не зазначає.

Суд також зауважує, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 4 ст. 39 КАС України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Фактично представник позивача посилається на те, що під час розгляду даного адміністративного позову суддя Лиска І.Г. порушив права позивача, ухваливши рішення в адміністративній справі №320/6876/18 від 29.12.2018 про залишення позовної заяви без руху та від 18.01.2019 про повернення позовної заяви.

Отже, заявлений відвід обумовлений незгодою представника позивача з процесуальними діями судді, що вчинені під час розгляду справи, та не містить передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб'єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об'єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах П'єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Щодо суб'єктивного критерію, то він полягає у з'ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб'єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об'єктивного, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об'єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Що стосується об'єктивного критерію, то побоювання представника позивача, що головуючий суддя є небезстороннім не можна вважати об'єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті вони є гіпотетичними і не підтверджуються такими фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин, які б підтверджували, що головуючий суддя матиме упередженість щодо прийняття рішення у справі у звязку із скаргою позивача щодо дисциплінарного проступку судді, у заяві про відвід не наведено.

Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24 лютого 1993 р. № 255), п. 42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява № 33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими".

При цьому суд вважає, що наявність об'єктивного критерію має визначатися виходячи з об'єктивно існуючих обставин, тобто обставин, які існували та існують поза волею учасників процесу. Суд з звертає увагу на те, що, в даному випадку, обставина подання скарги щодо дисциплінарного проступку судді повністю залежала від волевиявлення самого заявника.

Натомість, будь - яких посилань на наявність суб'єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником не зазначено.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі № 800/592/17, 1 жовтня 2018 р. в адміністративній справі № 9901/673/18 та 4 жовтня 2018 р. (провадження № 11-429сап18).

Крім того, згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд приймає до уваги посилання представника позивача на п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 щодо вимог безсторонності, відсутності прихильності чи упередження, що впливає на здатність судді приймати незалежне рішення. Разом з тим. у п. 13 вказаного висновку вказано та не, що головна увага в останньому приділяється загальним інституціональним рамкам і гарантіям забезпечення незалежності судової влади в суспільстві, а не принципу особистої неупередженості (як щодо фактів, так і зовнішньої сторони) судді в будь-якій конкретній справі.

Обставини, якими заявник обґрунтував свої сумніви у неупередженості та об'єктивності судді, не дають підстав для висновку про упередженість цього судді стосовно позивача, його зацікавленість в певному рішенні в цій справі, чи про необ'єктивне ставлення до сторін у справі.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що зазначені представником позивача обставини в обґрунтування заяви про відвід судді не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо упередженості та об'єктивності судді, у зв'язку з чим заява представника позивача про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Лиски І..Г. в адміністративній справі № 320/6876/18 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 37, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви представника Громадянина РФ ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Лиски І.Г. в адміністративній справі № 320/6876/18 - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.