Справа № 816/1545/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р.Справа № 816/1545/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Тацій Л.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 07.08.18 року по справі № 816/1545/18

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до Приватного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" третя особа: Кременчуцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Рижівський гранітний кар'єр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просить суд: стягнути кошти з рахунків відповідача у розмірі 1 035 839,77 грн, в тому числі: рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення 65 834,85 грн; податку на додану вартість у розмірі 222 285,00 грн; земельного податку з юридичних осіб у розмірі 428 980,96 грн; орендної плати з юридичних осіб у розмірі 318 738,96 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем не сплачено узгоджену суму податкового боргу у строк, визначений податковим законодавством.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто кошти з рахунків Приватного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" у розмірі 1 035 839,77 грн, у тому числі: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення 65 834,85 грн на р/р 000, код бюджетної класифікації 13030100 Управління державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні/м. Горішні Плавні/, , банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019; податку на додану вартість у розмірі 222 285,00 грн на р/р 0006, код бюджетної класифікації 14060100, Управління державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні/м. Горішні Плавні/, , банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019; земельного податку з юридичних осіб у розмірі 428 980,96 грн на р/р 0006, код бюджетної класифікації 18010500, Управління державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні/м. Горішні Плавні/, , банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019; орендної плати з юридичних осіб у розмірі 318 738,96 грн на р/р 0006, код бюджетної класифікації 18010600, Управління державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні/м. Горішні Плавні/, , банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019.

Приватне акціонерне товариство «Рижівський гранітний кар'єр» не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій вважає її доводи безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що дійсно в позовній заяві похибка в номері податкової декларації по податку на додану вартість за листопад і в апеляційній скарзі апелянт вказує про невідповідність поданих 09.02.2018 року до податкової даних щодо реєстраційного номеру декларації з рентної плати за користування надрами, а саме: розбіжність реєстраційних номерів поданої декларації та даних згідно інтегрованої картки платника податків відповідно, проте в додаткових матеріалах до адміністративного позову (розрахунку податкового боргу та копія декларації) номер декларації вказаний вірно. Стосовно розбіжності ПДВ в сумі 109,00 грн посилається на облік боргу по податку на додану вартість у загальному розмірі 222 285,00 грн у відповідності до розрахунку податкового боргу, який виник на підставі: податкового повідомлення-рішення № від 05.12.2017 року, яким визначено грошового зобов'язання у розмірі 166 495,39 грн (штрафна санкція); нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.12.2017 року в сумі 201,00 грн; податкового повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року, яким визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 45 069,12 грн (штрафна санкція); нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 18.01.2018 року в сумі 41,00 грн; нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.02.2018 року в сумі 109,00 грн; нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.03.2018 року в сумі 16,00 грн; згідно п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби» № 953 від 17.12.2010 року, нарахована пеня на несплачені в строк грошові зобов'язання в розмірі 10 353,49 грн. Отже, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо розбіжностей заборгованості по податку на додану вартість в сумі 109,00 грн є безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне акціонерне товариство «Рижівський гранітний кар'єр» 11.02.1992 року зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 03327339, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копія якої наявна у матеріалах справи .

Перебуває на обліку як платник податків в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, що підтверджується матеріалами справи.

За відповідачем обліковується податковий борг з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 65 834,85 грн (а.с. 85-104), що виник з наступних обставин.

ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з рентної плати за 4 квартал 2017 року від 09.02.2018 року № , у якій самостійно розраховано суму рентної плати загалом у розмірі 247 146,45 грн.

Станом на дату звернення до суду з позовом за даною податковою декларацією рахується заборгованість у розмірі 65 614,55 грн (зменшено за рахунок сплати 181 531,90 грн) .

У зв'язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань на підставі ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня у розмірі 220,30 грн (нараховано 877,81 грн пені, сплачено 657,51 грн).

Таким чином, станом на дату подання позову за декларацією з рентної плати від 09.02.2018 року № рахується податковий борг у сумі 65 834,85 грн (65 614,55 грн + 220,30 грн) .

Також, за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 222 285,00 грн , який складається з наступного :

-податковим повідомленням-рішенням від 05.12.2017 року № відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 166 495,33 грн. , яке отримано відповідачем 12.12.2017 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на корінці зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення. Відомості про оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку відсутні. На день подання позову у відповідача за даним податковим повідомленням-рішенням рахується борг у розмірі 166 495,33 грн, що підтверджується витягом із інтегрованої картки, наявної у матеріалах справи.

-податковим повідомленням-рішенням від 09.01.2018 року № відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 45 069,12 грн. Зазначене рішення отримано відповідачем 17.01.2018 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на корінці зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення . Відомості про оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку відсутні. На день подання позову у відповідача за даним податковим повідомленням-рішенням рахується борг у розмірі 45 069,12 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки, наявної у матеріалах справи.

Також, ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» подано до Кременчуцької ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість:

- від 20.12.2017 року № за листопад 2017 року, у якій самостійно розраховано суму у розмірі 201,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом за даною податковою декларацією рахується заборгованість у розмірі 201,00 грн ;

- від 18.01.2018 року № за грудень 2017 року, у якій самостійно розраховано суму у розмірі 41,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом за даною податковою декларацією рахується заборгованість у розмірі 41,00 грн;

- від 20.03.2018 року № за січень 2018 року, у якій самостійно розраховано суму у розмірі 16,00 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом за даною податковою декларацією рахується заборгованість у розмірі 16,00 грн.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань на підставі ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня, яка станом на дату подання позову складає 10 353,49 грн .

Також, за відповідачем обліковується податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 428 980,96 грн, що виник у зв'язку тим , що ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» подано до Кременчуцької ОДПІ податкові декларації з плати за землю державної або комунальної власності: - від 17.02.2017 року № за грудень 2017 року, у якій самостійно розраховано суму за грудень 2017 року у розмірі 58 001,38 грн, січень 2018 року 58 001,38 грн.; - від 20.02.2018 року № за лютий 2018 року, у якій самостійно розраховано суму лютий 2018 року у розмірі 116 002,72 грн, березень 2018 року 116 002,72 грн.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань на підставі ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня у розмірі 80 972,78 грн.

Таким чином, станом на дату подання позову за деклараціями з плати за землю державної або комунальної власності рахується податковий борг у сумі 428 980,96 грн (58 001,38 грн + 58 001,38 грн + 116 002,72 грн + 116 002,72 грн + 80 972,78 грн).

Крім того, за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 318 738,96 грн, що виник на підставі поданих до Кременчуцької ОДПІ податкових декларацій з плати за землю: - від 13.02.2017 року № , у якій самостійно розраховано суму орендної плати за грудень 2017 року у розмірі 47 618,73 грн, за січень 2018 року 47 618,73 грн .; - від 19.02.2018 року № , у якій самостійно розраховано суму орендної плати за лютий 2018 року у розмірі 47 618,73 грн, березень 2018 року 47 618,73 грн.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб на підставі статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня у розмірі 128 264,05 грн.

Таким чином, станом на дату подання позову за деклараціями з орендної плати за землю державної або комунальної власності рахується податковий борг у сумі 318 738,96 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату розгляду справи судом борг відповідача за вказаними податковими деклараціями та податковими повідомленнями-рішеннями в повному обсязі не погашено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, визначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату розгляду даної справи судом борг відповідача за вказаними податковими деклараціями та податковими повідомленнями-рішеннями в повному обсязі не погашено.

При цьому, доводи відповідача щодо неврахування позивачем внесених платежів я, к в сумі основного боргу, так і в сумі пені є необґрунтованими , виходячи з наступного.

За приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, з набранням чинності Податковим кодексом України законодавцем закріплено право контролюючого органу щодо зарахування коштів, які сплачує платник податків у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 13.03.2018 року по справі № 804/11355/14.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Сума узгодженого грошового зобов'язання, визначена вищезазначеними податковими деклараціями та податковими повідомленнями-рішеннями, не сплачена у повному обсязі у встановлений діючим законодавством строк, набула статусу податкового боргу.

Таким чином, за ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» рахується податковий борг з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення 65 834,85 грн, податку на додану вартість у розмірі 222 285,00 грн, земельного податку з юридичних осіб у розмірі 428 980,96 грн, орендної плати з юридичних осіб у розмірі 318 738,96 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки відповідача, наявної у матеріалах справи.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

06.11.2013 року Кременчуцькою ОДПІ винесено податкову вимогу форми «Ю» № 1126-16 на суму 8 546,33 грн, яка отримана відповідачем 11.11.2013 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи ПрАТ «Рижівський гранітний кар'єр» на корінці зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення .

Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано. Будь-які докази сплати податкового боргу відсутні.

У відповідності до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

На підставі п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. п. 95.2, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз зазначених положень Податкового кодексу України свідчить, що чинним законодавством контролюючому органу надано право звертатись до суду з позовами про стягнення коштів з рахунків платника податків, який має податковий борг.

Матеріали справи містять довідку Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, згідно із якою відповідач має відкриті розрахункові рахунки у фінансових установах .

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності обґрунтованого розрахунку суми, колегія суддів звертає увагу на те, що детальний розрахунок податкового боргу є додатком до позовної заяви, який направлявся на адресу відповідача, а тому останній був обізнаний про суми податкового боргу в розрізі платежів. Контрольний розрахунок відповідач не надав ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції.

Щодо подвійного нарахування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 65 834,85 грн, колегія суддів зазначає, що подвійне помилкове нарахування внаслідок технічної помилки в інтегрованій картці платника Головним управлінням ДФС у Полтавській області була виправлена в листопаді 2018 року.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що декларацію з рентної плати за користування надрами подано до податкової за реєстраційним номером від 09.02.2018 року є безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно інтегрованої картки платника ПАТ «Рижівський гранітний кар'єр» податкова декларація з рентної плати за користування надрами зареєстрована за номером від 09.02.2018 року.

Стосовно тверджень апелянта про невірне підрахування суми боргу по податку на додану вартість у сумі 222 285,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Розбіжність ПДВ в сумі 109,00 грн у зв'язку з помилковим не відображенням у позовній заяві нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.02.2018 року в сумі 109,00 грн.

Проте , відповідно до розрахунку податкового боргу за відповідачем обліковувався борг по податку на додану вартість у загальному розмірі 222 285,00 грн, який виник на підставі: - податкового повідомлення-рішення № від 05.12.2017 року, яким визначено грошового зобов'язання у розмірі 166 495,39 грн (штрафна санкція); - нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.12.2017 року в сумі 201,00 грн; - податкового повідомлення-рішення № від 09.01.2018 року, яким визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 45 069,12 грн (штрафна санкція); - нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 18.01.2018 року в сумі 41,00 грн; - нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.02.2018 року в сумі 109,00 грн; - нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.03.2018 року в сумі 16,00 грн; згідно п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби» № 953 від 17.12.2010 року, нарахована пеня на несплачені в строк грошові зобов'язання в розмірі 10 353,49 грн.

Таким чином, доводи апелянта щодо розбіжності заборгованості по податку на додану вартість в сумі 109,00 грн. є необґрунтованими.

Що стосується невідповідності номерів податкових декларацій з ПДВ колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дійсно в позовній заяві похибка в номері податкової декларації по податку на додану вартість за листопад - у позові зазначено нарахування податку на додану вартість за декларацією № 927218967 від 20.12.2017 року, фактично повинна бути декларація за № . Також є технічною помилкою зазначення нарахування податку на додану вартість за декларацією № від 20.03.2018 року за січень 2018 року в сумі 16,00 грн, оскільки фактично декларація подана за лютий 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять об'єктивні дані щодо підстав, періоду та сум виникнення боргу, які підтверджується документально (копіями декларацій, податкових повідомлень-рішень, розрахунком податкового боргу тощо), отже технічні помилки як у позовній заяві, так і в рішенні суду першої інстанції не можуть вказувати на невірні обставини, встановлені судом.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у строки, визначені Податковим кодексом України, відповідачу направлено податкову вимогу № 1126-16 від 06.11.2013 року на суму 8546,33 грн. Податкова вимога отримана ПАТ «Рижівський гранітний кар'єр» 11.11.2013 року згідно до відмітки в повідомленні про вручення. Інформація стосовно судового оскарження вказаної вимоги відсутня. Докази неправомірності посилання на вказану податкову вимогу позивачем не надані.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені у відзиві на позов та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рижівський гранітний кар'єр" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року по справі № 816/1545/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 08.04.2019 року