Справа № 815/965/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/965/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Осіпова Ю.В.,

- Шляхтицького О.І.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду, прийняте 17 вересня 2018 року у складі суду судді Бжассо Н.В. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дії, визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльність за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Лоджистік», за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільне підприємство «Вітмарк-Україна» у формі товариства з обмеженою відповідальністю в частині стягнення судових витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» (далі - ТОВ «Ексімфуд») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Лоджистік» (далі - ТОВ «Фуд Лоджистік»), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільне підприємство «Вітмарк-Україна» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП «Вітмарк-Україна» ТОВ), за результатом розгляду якого, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просило:

- визнати протиправними дії з проведення 12.09.2017 року Одеською митницею ДФС часткового митного огляду товарів, зазначених в митній декларації №UA500030/2017/013492, які знаходилися в контейнері TCLU1500225, з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу;

- визнати протиправним рішення Одеської митниці ДФС від 19.09.2017 року №1328/15-70-20 про здійснення переогляду товарів, зазначених в митній декларації №UA500030/2017/013453, які знаходилися в контейнері TCLU1500225 та митне оформлення яких вже було завершено;

- визнати протиправними дії з проведення 25.09.2017 року Одеською митницею ДФС митного огляду (переогляду) товарів, зазначених в митній декларації №UA500030/2017/013453, які знаходилися в контейнері TCLU1500225, митне оформлення яких вже було завершено;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС при здійсненні митного оформлення товарів, зазначених в митній декларації №UA500030/2017/103492, які знаходилися в контейнері ТСLU500225, що призвело до перевищення строків митного оформлення у період з 08.09.2017 року по 16.09.2017 року;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС з перешкоджання ТОВ «Ексімфуд» у випуску товарів, які знаходилися в контейнері TCLU1500225 в вільний обіг та завантаження на судно з метою вивезення з митної території України товару в митному режимі експорт, митне оформлення яких вже було завершено;

- визнати протиправними дії з витребування Одеською митницею ДФС до ТОВ «Ексімфуд» надати дозвіл (згоду) СП «Вітмарк-Україна» ТОВ на експорт товарів з використанням знаку для товарів та послуг «Наш сік», які раніше були введені у вільний обіг;

- стягнути з Одеської митниці ДФС на користь ТОВ «Ексімфуд» судові витрати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року адміністративний позов ТОВ «Ексімфуд» був задоволений частково. Визнано протиправними дії з проведення 12.09.2017 року Одеською митницею ДФС часткового митного огляду товарів, зазначених в митній декларації № UA500030/2017/013492, які знаходилися в контейнері TCLU1500225, з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу. Визнано протиправним рішення Одеської митниці ДФС від 19.09.2017 року № 1328/15-70-20 про здійснення переогляду товарів, зазначених в митній декларації № UA500030/2017/013453, які знаходилися в контейнері TCLU1500225 та митне оформлення яких вже було завершено. Визнано протиправними дії з проведення 25.09.2017 року Одеською митницею ДФС митного огляду (переогляду) товарів, зазначених в митній декларації №UA500030/2017/013453, які знаходилися в контейнері TCLU1500225, митне оформлення яких вже було завершено. Визнано протиправними дії Одеської митниці ДФС з перешкоджання ТОВ «Ексімфуд» у випуску товарів, які знаходилися в контейнері TCLU1500225 в вільний обіг та завантаження на судно з метою вивезення з митної території України товару в митному режимі експорт, митне оформлення яких вже було завершено. Визнано протиправними дії з витребування Одеською митницею ДФС до ТОВ «Ексімфуд» надати дозвіл (згоду) СП «Вітмарк-Україна» ТОВ відповідальністю на експорт товарів з використанням знаку для товарів та послуг «Наш сік», які раніше були введені у вільний обіг. Стягнуто з Одеської митниці ДФС () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Ексімфуд» () судовий збір у розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок). В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року відмовлено ТОВ «Ексімфуд» в частині стягнення судових витрат, понесених на надання правової допомоги у розмірі 20 000 грн.

Не погоджуючись із додатковим судовим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Ексімфуд» звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ТОВ «Ексімфуд» судові витрати, понесені на надання правової допомоги, у розмірі 20 000 грн.. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що співмірність витрат визначається виходячи зокрема із тривалості надання послуги, тривалість надання зазначеної послуги є об'єктивно виправданою та не може фізично бути меншою. Отже, сума витрат є співмірною із обсягом виконаних адвокатом робіт, а відомості, викладені в акті виконаних робіт, відповідають фактичним обставинам справи. Таким чином, судом першої інстанції не вірно застосовано ч. 3, 4 ст. 134 КАС України та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З урахуванням цього, висновок суду щодо відповідності майже усіх доказів, наданих під час підготовчого засідання, доказам, які були надані в якості додатків до позову, є помилковим і не відповідає обставинам справи, а тому відображення вартості послуг зі збирання доказів в акті прийому-передачі є обґрунтованим. Також апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо недоведеності понесення судових витрат у зв'язку із поданням електронних копій документів зроблений із порушенням норм процесуального права, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку сторони у справі долучати до матеріалів справи саме оригінали доказів понесення судових витрат, за виключенням судового збору, отже оригінали доказів понесення судових витрат на правову допомогу будуть надані саме для огляду суду апеляційної інстанції. Крім того, Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Мокану та інші проти Румунії» від 14.09.2014 року, суд визнав право заявника на відшкодування витрат на правову допомогу, як на думку суду цілком обґрунтовано має включати не тільки складення процесуальних документів, але й допоміжні витрати такі як поштові, витрати на дорогу, як самого заявника так і його адвоката. Так, адвокат Нестерова О.В. не здійснювала завищення тривалості чи обсягу будь-яких послуг із правової допомоги, перелічених в акті прийому-передачі наданих послуг від 05.09.2018 року, наврядчи можна прийти до висновку, що складання адвокатського запиту та заяви про продовження строку підготовчого провадження може зайняти менше часу, зазначеного в акті прийому-передачі наданих послуг.

Відповідач/Одеська митниця ДФС, надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного додаткового судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Одеська митниця ДФС стверджує, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Відповідно до частин 4, 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, враховуючи те, що справа №815/965/18 не потребує обов'язкової участі адвоката, то вважаємо, що витрати на правничу допомогу адвоката у заявленому розмірі, є неспівмірними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Ексімфуд» та адвокатом Нестеровою О.В. було укладено договір про надання правової допомоги адвокатом від 26.02.2018 року №б/н, згідно з якою Нестерова О.В., яка в подальшому іменується «Адвокат», зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту, в тому числі, але не обмежуючись, надання правової допомоги та представництва інтересів в адміністративній справі за позовом клієнта до Одеської митниці ДФС про визнання рішень та дії митниці щодо митних декларацій UA500030/2017/013492 та №UA500030/2017/013453 протиправними, з усіма правами, що надані позивачу, відповідачу, тощо, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Пунктом 1.5 договору передбачено, що вартість послуг адвоката становить 1000,00 грн., без ПДВ, на годину роботи адвоката, та кінцево встановлюється актом прийому-передачі виконаних послуг. Ціна цього договору складає суму усіх актів прийому-передачі виконаних послуг, що будуть складені за цим договором.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 05.09.2018 року, адвокат Нестерова О.В. надала ТОВ «Ексімфуд» послуг на загальну суму 20000,00 грн. без ПДВ, у тому числі: складання позову 7 год. - 7000,00 грн., організація подання адміністративного позову 30 хвл. - 500,00 грн., складання відповіді на відзив, збирання доказів у справі 3 год. - 3000,00 грн., збирання доказів у справі 1 год. - 1000,00 грн., складання заяви про продовження строку підготовчого провадження 1 год. - 1000,00 грн., складання заяви про зміну предмету позову 4 год. 45 хвл. - 4750,00 грн., участь у судових засіданнях - 2750,00 грн. (а.с. 139).

Відповідно до платіжних доручень №3206 від 03.08.2018 року, №3341 від 07.09.2018 року позивач сплатив ФОП Нестерова О.В. 20000,00 грн. за послуги згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 26.02.2018 року (а.с. 140-141).

При цьому, у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену фахівцем у галузі права та адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

Відмовляючи ТОВ «Ексімфуд» в частині стягнення судових витрат, понесених на надання правової допомоги у розмірі 20 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог КАС України на підтвердження понесення стороною судових витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Щодо доводів апелянта про те, що ані КАС, ані іншими нормативно-правовими актами не встановлено поняття «детального опису робіт», а також не передбачено встановленої форми детального опису робіт, та про не співмірність витрат на складання заяви про продовження строку підготовчого провадження та адвокатського запиту, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно узяв до уваги, що представник позивача не надає суду детального опису робіт (наданих послуг), а лише надає акт прийому-передачі виконаних робіт, в якому вказано, що на складання заяви про продовження строку підготовчого провадження та запиту до ТОВ «БРУКЛІН КИЇВ ПОРТ» представник позивача витратила 2 год. часу та вартість вказаних послуг склала 2000,00 грн. При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що обсяг роботи, який виконала представник позивача не відповідає вартості 20000,00 грн., з урахуванням складності написання вказаного клопотання та запиту. В акті неодноразово зазначається про надання представником послуг щодо збирання доказів у справі, проте, докази, які позивач надавала суду під час підготовчого провадження майже повністю відповідають доказам, які були надані у якості додатків до позову, а отже вартість послуг за збирання доказів у справі є не співмірною з обсягом виконаних адвокатом робіт.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4, 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимоги частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приписами ч. 3 ст. 139 КА України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість твердження позивача про стягнення судових витрат, понесених на надання правової допомоги у розмірі 20 000,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт виконаних адвокатом, а також, враховуючи наявні розбіжності між відомостями, викладеними в акті прийому-передачі наданих послуг та фактичними обставинами.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано, що представник позивача на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу надав суду електронні копії документів та зазначив, що оригінали надати не може, оскільки долучені до матеріалів справи документи не можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що правова допомога за загальним розумінням є професійна діяльність юристів, спрямована на сприяння громадянам та юридичним особам у вирішенні питань, пов'язаних із реалізацією норм права, що виявляється у наданні правових (юридичних) послуг.

Згідно з Законом України «Про безоплатну правову допомогу», правова допомога є надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення, а згідно нормативних актив, що регулюють діяльність адвокатів, якими надається професійна правнича допомога в Україні, правовими (юридичними) послугами є: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Виходячи з аналізу положень ст. 134 КАСУ вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Що стосується доводів апелянта про відображення вартості послуг зі збирання доказів в акті прийому-передачі, колегія суддів зазначає таке.

Витрати на правову допомогу за складання клопотання про залучення письмових доказів по справі №815/965/18, які апелянт просить стягнути з відповідача, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132, ч. 3 ст. 134 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року; чинній після 15 грудня 2017 року), не входять до складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, і адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16 (К/9901/26989/18).

Також колегія суддів зазначає, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за №1686/24218.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 178.6. ст. 178 ПК України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Форму та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджено наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481, п.п. 5 п. 6 якого встановлено, що документами, які підтверджують понесені витрати, безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, є платіжні доручення, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Враховуючи те, що наданими до суду першої інстанції документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі, та доцільності понесених позивачем витрат не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі №826/8107/16 / адміністративне провадження №К/9901/26989/18/.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ «Ексімфуд» в частині стягнення судових витрат, понесених на надання правової допомоги у розмірі 20 000 грн..

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду, прийняте 17 вересня 2018 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дії, визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльність за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Лоджистік», за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільне підприємство «Вітмарк-Україна» у формі товариства з обмеженою відповідальністю - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.І. Шляхтицький