Справа № 760/1401/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/653/18
у справі №760/1401/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирілейтенанта поліції Азаренка Дениса Сергійовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2017 позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати незаконними дії інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі лейтенанта поліції Азаренка Д.С. щодо складання по справі про адміністративне правопорушення постанови серія АР №146855 від 12.01.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

- скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі лейтенанта поліції Азаренка Д.С серія АР №146855 від 12.01.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.01.2017 о 09.20 він керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Чоп, 92 км, та був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним вимог Правил дорожнього руху, а саме, здійснення керування автомобілем поза населеним пунктом без включення фар ближнього освітлення. В наступному на місці зупинки відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначене рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, він вважає незаконним, вказуючи на те, що встановлені відповідачем обставини, на які він посилається у оскаржуваній постанові, а саме, здійснення ним керування автомобілем поза населеним пунктом без включення фар ближнього освітлення, насправді не мали місця, оскільки він був зупинений відповідачем в межах населеного пункту - с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується даними самої постанови, у якій місцем її складання зазначено 92 км від м. Києва в напряму м. Чоп, що за даними відкритих джерел - електронних автомобільних карт, - знаходиться на території вказаного населеного пункту.

Позивач в судове засідання не прибув, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав письмові заперечення відповідно до яких у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є недоведеними, а зазначені у оскаржуваній постанові обставини відповідають дійсності. На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідачем вказано, що 92 км автодороги Київ-Чоп вважається зоною без населених пунктів. Крім цього, відповідачем надано відеозапис з місця зупинки автомобіля позивача.

З огляду на наявність даних про належне повідомлення учасників справи про дату і час судового засідання, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи у їх відсутності на підставі наявних у ній доказів, оскільки за наведених обставин неявка учасників справи відповідно до вимог ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.01.2017 о 09.20 позивач, ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Чоп 92 км, де був зупинений уповноваженими посадовими особами патрульної поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху.

На місці зупинки відповідачем, інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі лейтенантом поліції Азаренком Д.С., відносно позивача розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи відповідач виніс постанову серія АР №146855 від 12.01.2017, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до зазначеної постанови відповідач серед іншого встановив, що позивач 12.01.2017 о 09.20 на автодорозі Київ-Чоп, 92 км, керував автомобілем НОМЕР_2, у якого поза населеним пунктом не горіло ближнє світло фар або денні ходові вогні, що є порушенням п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Вказані дії позивача відповідач кваліфікував за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Позивачем оспорюється законність дій щодо винесення відповідачем постанови, а також сама постанова.

Позивач вказує серед іншого на те, що порушення Правил дорожнього руху щодо керування автомобілем поза населеним пунктом без включення фар ближнього освітлення він не допускав.

Частиною першою ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зі змісту ст. 288 КУпАП, ст.ст. 19, 20 КАС України слідує, що рішення, дія чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення встановлений розділом IV КУпАП.

Положеннями КУпАП визначено органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, підвідомчість справ про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду.

Пунктами 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона якого включає порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. При цьому згідно вимог п 9.8 Правил дорожнього руху з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

За ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у пункті 1 розділу ІІІ, пунктах 1-2 розділу ІV передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень частини другої статті 283 КУпАП, постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, в т.ч., про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частин другої та третьої ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дотримання вимог закону, якими визначено порядок та ін. процесуальні питання розгляду справи про адміністративне правопорушення є необхідною умовою законності прийнятого за результатами її розгляду рішення. Таке рішення не може бути визнане законним, якщо порушення закону, допущене під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було істотним та призвело до ущемлення прав та інтересів учасника справи. Не може бути визнане обґрунтованим рішення, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд знаходить позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови обґрунтованими.

Порушення закону при розгляді справи, про допущення яких відповідачем стверджує позивач, а саме, неповнота з'ясування обставин справ, визнаються судом істотними порушеннями положень закону, які порушують законні права та інтереси позивача.

Згідно правил установлених ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом, який наданий відповідачем на підтвердження правомірності свого рішення є відеозапис з місця зупинки автомобіля позивача, з якого дійсно вбачається, як про це зазначено відповідачем у запереченнях, що автомобіль позивача був зупинений поза межами стаціонарного посту в с. Кочерів.

Разом з цим, на відеозаписі відсутні дані, які вказуються на те, що місце зупинки автомобіля позивача - 92 км а/д Київ-Чоп, - знаходиться поза межами населеного пункту с. Кочерів.

Тому, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що викладені відповідачем у письмових заперечення доводи та аргументи, а так само, дані, які вбачаються з представленого відеозапису місця зупинки автомобіля позивача, не доводять того, що останній 12.01.2017 о 09.20 на 92 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем НОМЕР_2, порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху, а саме, рухався поза населеним пунктом без ввімкнутого ближнього світла фар або денних ходових вогнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана законною, оскільки відповідачем на надано доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, а доводи позивача про порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо неповноти з'ясування обставин справи, визнані судом істотними порушеннями положень закону, які порушують законні права та інтереси позивача.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії відповідача щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд знаходить їх безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях законодавства, якими урегульовано спірні правовідносини.

Необхідність відповідачеві діяти у такий спосіб витікає з приписів ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Отже, у даному випадку з боку відповідача не мало місця порушення вимог закону, як про це стверджується відповідачем, оскільки відповідач як працівник підрозділу патрульної служби Національної поліції уповноважений виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення і відповідно до установлених КУпАП правил підвідомчості розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання незаконними дії відповідача щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки визнаються судом необґрунтованими.

Частиною першою ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене позов належить задовольнити частково, в частині скасування постанови відповідача, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, та закриття провадження у справі, в задоволенні решти вимог належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 19-20, 72-78, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирілейтенанта поліції Азаренка Дениса Сергійовича /10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96/ про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 146855 від 12.01.2017, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі лейтенантом поліції Азаренком Денисом Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя В.В. Лазаренко