Справа № 826/22969/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2019 року

Київ

справа №826/22969/15

адміністративне провадження №К/9901/8437/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М., перевіривши

касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2018

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019

у справі № 826/22969/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,

Начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Демченко Людмили Дмитрівни,

Виконуючого обов'язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Зеніна Дмитра Олександровича

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

установив:

Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясовано таке.

Відповідно до пункту 2, пункту 7 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

В порушення вказаних положень, в касаційній скарзі скаржником не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додаються, зокрема, документ про сплату судового збору.

Згідно із частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно із підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене, за подання даної касаційної скарги судовий збір має бути сплачено у розмірі 974, 40 грн.

Скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору. При цьому скаржником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З указаного вбачається, що заявник не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно із частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом приведення її тексту у відповідність до наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України та долучення до касаційної скарги документу про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 327, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без руху.

3. Надати строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

...........................

В.М. Бевзенко,

Суддя Верховного Суду