Справа № 640/4197/19
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 квітня 2019 року м. Київ № 640/4197/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» у сумі 200 000 гривень;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 відшкодування за вкладом у ПАТ "Дельта Банк" в сумі 200 000 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2019 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме : надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

28.03.2019 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначає, що він пропустив строки звернення до Суду з поважних причин, а саме через недобропорядну поведінку відповідача , який до моменту звернення з позовом у суд приховував факт порушення прав позивача. Зокрема зазначив, що позивач дізнався про порушення свого права вперше та безпосередньо з листа відповідача №34-036-3826/19 від 27.02.2019. Саме у вищезазначеному листі відповідач повідомив позивача офіційно , що працівник відповідача - уповноважена особа на ліквідацію АТ «Дельта Банк» провів перевірку депозитного договору № 007-09510-030215 від 03.02.2015, укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк» і визнав останній нікчемним. Факт визнання депозитного договору нікчемним підтверджено листом банку від 23.09.2015 №8821/1858. Далі працівник відповідача через визнання депозитного договору нікчемним не включив інформацію про рахунок позивача в перелік рахунків вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів.

Підсумовуючи викладене позивач просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Тобто, за переконанням ОСОБА_1 строк звернення до суду необхідно відраховувати починаючи з 27.02.2019.

Разом з тим, суд зазначає, що наведені позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не можуть бути прийняті судом як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Так, судом з'ясовано, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в особі представника Завгородньої О.П., та позивачем 03.02.2015 укладено договір № 007-09510-030215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях.

Факт перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 у сумі 200 000 грн на банківський рахунок позивача № НОМЕР_2, який відкритий був у ПАТ «Дельта Банк» підтверджується платіжним дорученням №45331965 від 03.02.2015.

Постановою правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» № 150 від 02.03.2015 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з частиною першою, другою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Отже, про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та про наявність права на відшкодування гарантованої суми вкладу позивач повинен був дізнатися у березні 2015 року.

02.03.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, на підставі якого, з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду розміщеного оголошення, про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам ПАТ "Дельта Банк" за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

Таким чином, з 08.10.2015 позивач мав можливість дізнатися інформацію щодо включення або не включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та з'ясувати інформацію щодо підстав не включення її до вказаного Переліку.

Як слідує з додатків до позовної заяви, ОСОБА_1 22.06.2015 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою, в якій просив розглянути питання про включення ОСОБА_1 в реєстр вкладників, для виплат відшкодування за договором.

Листом від 17.08.2015 № 21-036-27735/15, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив заявника про перелік банків, які здійснюють виплату коштів.

В подальшому, а саме - 23.09.2015 позивачу направлено повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 007-09510-030215 від 03.02.2015, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Та вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, у вересні 2015 року позивач вже знав про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 007-09510-030215 від 03.02.2015, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому судом визнаються необгрунтованими доводи представника позивача, що про порушення прав позивачу стало відомо з повідомлення про нікчемність правочину, отриманого у березні 2019 року.

Суд звертає увагу позивача на те, що строк звернення до суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об'єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк, починаючи з 23.09.2015.

Суд повторно звертає увагу на те, що ані позовна заява, ані додані до неї документи не містять жодних обґрунтувань щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а також відсутні будь-які докази поважності причин пропуску строку, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку є неповажними.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та, як наслідок повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. 123, п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 - визнати неповажними та відмовити у поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 -- 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) .

Суддя Р.О. Арсірій