Справа № 340/229/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/229/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2019 року.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі податковими повідомленням-рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що вказане рішення порушує його права, суперечать діючому законодавству, прийняте на основі необґрунтованих висновків податкового органу.

Так позивачем придбано для використання в господарських потребах легковий автомобіль. Проте відповідач протиправно не включає витрачені кошти на купівлю автомобіля та його обслуговування до витрат пов'язаних із здійсненням господарської діяльності.

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, згідно якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваного рішення обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлене під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягає скасуванню.

Так, позивач безпідставно включив до витрат пов'язаних з отриманням доходів вартість придбання легкового автомобіля та комплектуючих до нього (а.с. 74-92).

Розглянувши подані сторонами докази та письмові пояснення, суд дійшов наступних висновків.

Так, в період з 24.10.2018 по 13.11.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Кіровоградській області проведена документальна виїзна планова перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за наслідками якої 20.11.2018 складено №593/11-28-13-05/НОМЕР_1 (далі - Акт) (а.с. 98-116).

Згідно висновків Акту, перевіркою, в тому числі, встановлено порушення позивачем п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 671436,00 грн. (а.с. 115, зворотній бік).

14.01.2019 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з основного зобов'язання у розмірі 191333,30 грн., а також за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 47833,33 грн. (а.с. 96).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд зазначає наступне.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід незалежно від форми (грошова чи не грошова) його отримання.

Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

Витрати, що пов'язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі №808/1077/17 (адміністративне провадження №К/9901/11932/18).

Актом встановлено, що згідно наданих на перевірку податкових накладних на придбання товарів (робіт/послуг) та даних єдиного державного реєстру податкових накладних встановлено наступне - в вересні 2016 року до складу задекларованого кредиту ФОП ОСОБА_1 включено податкову накладну № 22 від 03.06.2016 року на придбання легкового автомобіля Hyndai Santa Fe та комплектуючі до нього на загальну суму 1148000,00 грн., в тому числі ПДВ 191333,30 грн. (а.с. 110).

Вказаний легковий автомобіль не значиться в облікових даних ДФС як об'єкт оподаткування.

Згідно документів наданих на перевірку використання легкового автомобіля Hyndai Santa Fe в оподатковуваних операціях перевіряємого періоду не встановлено. Враховуючи вид діяльності,а саме 49.41- вантажний автомобільний транспорт ФОН ОСОБА_1 легковий автомобіль використовував для власних потреб (а.с. 110, зворотній бік).

Враховуючи вищевикладене, перевіркою збільшено ФОП ОСОБА_1 зобов'язання з податку на додану вартість зв'язку з використанням бензину та легкового автомобіля в операціях що не є господарською діяльністю платника податків на суму 671436,00 грн. (а.с. 111, зворотній бік).

Судом встановлено, що відповідно до рахунку від 01.06.2016 року №0000885 виданим ТОВ «Богдан-Авто Кіровоград» позивачем перераховано, згідно платіжного доручення №121 від 03.06.2016 кошти за автомобіль Hyndai Santa Fe, при цьому оплата вартості автомобіля проведена з розрахункового рахунку позивача, та платником в платіжному доручені зазначено ФОП ОСОБА_1 у вартість автомобіля включено податок на додану вартість (а.с. 31-32, 38).

Було виписано рахунок-фактуру, та у встановленому порядку зареєстровано податкову накладну та визначено податковий кредит, в тому числі на суму ПДВ 191333,33 грн. (а.с. 37).

07.06.2016 року автомобіль Hyndai Santa Fe DM 2.2 CRD поставлено на облік та зареєстровано в органах МРЕВ, отримано державний номерний знак НОМЕР_2 графі власник зазначено ОСОБА_1 (а.с. 62).

Наказом від 07.06.2016 року № 17 встановлено, що автомобіль Hyndai Santa Fe державний номер № НОМЕР_2, з метою здійснення підприємницької діяльності, а саме для поїздок для заключення договорів з суб'єктами підприємницької діяльності, з метою пересування персоналу та для інших потреб, пов'язаних з господарською діяльністю, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 буде використовувати зазначений легковий автомобіль (а.с. 32).

В позовній заяві, позивач зазначив, що всі операції пов'язані з його основною підприємницькою діяльністю, і здійснення функціонування всієї господарської діяльності з перевезення вантажів без використання легкового автомобіля не можлива, адже в процесі роботи вантажні автомобілі ламаються в дорозі, хворіють водії, відбуваються конфлікти з контрагентами які потребують термінового вирішення, та інші ситуації пов'язанні з наданням послуг по перевезенню вантажу (а.с. 5).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності позивача, в тому числі є вантажний автомобільний транспорт (а.с. 66-68).

Також позивачем надано до суду подорожні листи службового легкового автомобіля та накази про службове відрядження, на підтвердження використання автомобіля Hyndai Santa Fe у господарській діяльності (а.с. 52-60).

З огляду на викладене, легковий автомобіль Hyndai Santa Fe дійсно використовувався позивачем у господарській діяльності фізичної особи-підприємця, а тому позивач правомірно включив до складу задекларованого кредиту - податкову накладну № 22 від 03.06.2016 на придбання легкового автомобіля Hyndai Santa Fe та комплектуючі до нього на загальну суму 1148000,00 грн., в тому числі ПДВ 191333,30 грн.

Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 139 КАС України стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2391,66 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 139, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області від 14.01.2019 №, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з основного зобов'язання у розмірі 191333,30 грн., а також за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 47833,33 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області у розмірі 2391,66 грн. (дві тисячі триста дев'яносто одна грн. 66 коп.).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун