Справа № 159/1393/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1393/19
Провадження № 2-а/159/48/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

розглянувши у спрощеному позовному (письмовому) провадженні в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 5 батальйону УПП у Рівненській області Рибіна В»ячеслава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 18.03.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії НК № 99 66 93 від 10.03.19 р., винесену відповідачем як поліцейським про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі - оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що він о 19 год. 15 хв. 10.03.19 р. на 303 км а/д М - 07 Київ - Ковель - Ягодин керував автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1 (далі - т/з), що перевищує допустимі норми, без відповідного дозволу Нацполіції, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Зазначає, що дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову - незаконною, постановленою з порушенням матеріального та морального права та на підставі неналежного доказу його винуватості. Всупереч ст. ст. 251, 252 КУпАП, оскаржувана постанова винесена без жодних доказів вчинення ним правопорушення. Зазначає, що, дійсно, він у вказаний вище час та дату керував автомобілем по а/д та перевозив вантаж загальною шириною 2, 77 м. Покликаючись на положення п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30; ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. ст. 1, 8 Закону України «Про єдиний збір», п. 18 Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого Постановою КМ України від 24.10.02 р. № 1 569, зазначає, що при перевезенні вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, якщо перевищення таких над визначеними законодавством становить менше 7 %, тобто, ширина - 2, 6 м + 7 % = 2, 78 м, висота - 4 м + 7% = 4, 28 м - обов»язковим є документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) т/з. Габарити вантажу, що перевозив він, перевищували габаритні обмеження менше, ніж на 7 %, тому він здійснював рух за погодженням з Держагенством автодоріг № 7.2нг/2 404 від 07.03.19 р., відповідно до Уніфікованої митної квитанції МД - I серії 20 501М № 0408735 від 06.03.19 р., що підтверджують внесення плати за проїзд т/з. Під час перетину митного кордону України т/з з вантажем було оглянуто, нараховано єдиний збір в сумі 20 Євро, плату за проїзд на відстань 424 км, що є ствердженням відповідності габаритів вантажу відомостям про них. Виміри т/з відповідачем було проведено з використанням невстановлених пристроїв. На його зауваження та прохання надати документи на підтвердження належного такого засобу, відповідач не відреагував. Відповідач відмовив у задоволенні клопотання про залучення свідків до процесу вимірювання, наданні письмових пояснень по обставинах справи. відповідачем було помилково винесено оскаржувану постанову. Просить позов задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 - 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, о 19 год. 19 хв. 10.03.19 р. відповідачем на 303 км а/д М - 07 Київ - Ковель - Ягодин було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, керуючи вказаним вище автомобілем, о 19 год. 05 хв. 10.03.19 р. порушив правила проїзду великогабаритних вантажів, а саме: перевозив вантаж шириною 2, 85 м при допустимих 2, 60 м без узгодження з органом НП, чим порушив п. 22.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 10.03.19 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

У судовому засіданні не знайшли свого ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено права позивача як особи, яка притягається до адмінвідповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, в частині надання пояснень до винесення постанови у справі.

Але, аналізуючи такі доводи позивача у сукупності з наданими ним же доказами: копіями оскаржуваної постанови та письмового пояснення, суд, враховує, що вже у тексті оскаржуваної постанови відповідачем пояснення особи зазначено як додаток. З тексту ж копії письмового пояснення позивача не вбачається, що він пояснення надає вже після винесення оскаржуваної постанови.

Разом з тим, суд враховує, що у своїх письмових поясненнях позивач, фактично, заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення. Однак, доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення відповідач у оскаржуваній постанові не зазначив, вирішив справу по суті.

Відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД - 1 серії 20501Н № 0408735 від 06.03.19 р., нараховано єдиний збір автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1, що відповідачем враховано не було.

Крім того, суд враховує, що позиваачеві вмінено порушення правил тпроїзду великогабаритних вантажів, хоча чинним законодавством України вище наведеними нормами права. у т.ч. п. 22.5 ПДР України, на який покликажється відповідач, врегльовано порядок перевезення вантажів та порядок проїзду великогабаритних т/з, а не проїзду "великогабаритних вантажів" і визначення такого поняття у ПДР відсутнє.

З огляду на вищенаведене, таким чином відповідачем порушено вимоги ст. 283 КУпАП в частині зазначення встановлених обставин, доцільно оскаржувану постанову скасувати, а справу про притягнення позивача до адмінвідповідальності закрити за відсутністю у його діях складу вказаного вище правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь - яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем суду не надано.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 77, 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 132 - 1 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 99 66 93 від 10.03.19 р., винесену поліцейським роти № 5 батальйону УПП у Рівненській області Рибіним В»ячеславом Олеговичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП ОСОБА_1.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП провадженням закрити за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення, передбаченого за ст. 132 - 1 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серії НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Рибін В»ячеслав Олегович, місце служби суб»єкта владних повноважень: 33028, м. Рівне, вул. С. Бандери, 14 «а».

Головуючий:І. М. Логвинюк