Справа № 1.380.2019.000459
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000459
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Хамуляка О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра"" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними і скасування рішення та вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Львівський електроламповий завод "Іскра"" звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними і скасування рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.09.2018 № та вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.01.2019 № Ю-733-23.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.09.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування прийняло рішення № про застосування до Збаразької філії бізнес одиниці виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» штрафу у розмірі 11075,97 грн. та пені у розмірі 1173,34 грн., на суму 12249,31 грн. 09.01.2019 року відповідачем пред'явлено до Позивача вимогу № Ю-733-23 про сплату боргу (недоїмки) на суму 12249,31 грн. Позивач вважає, що рішення контролюючого органу від 29.09.2018 року № фактично винесене з порушенням вимог та порядку, передбаченим Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне державне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №499, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Крім цього позивач зазначає, що оскільки Збаразька філія бізнес одиниці виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» не має сформованого окремого балансу і самостійно не здійснює розрахунки із застрахованими особами, вона не є платником єдиного внеску. Усі розрахунки із працівниками здійснює юридична особа ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», яка є платником єдиного внеску. Стверджує, що ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» своєчасно сплатило єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року. Просить позов задовольнити.

05.03.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник посилається на те, що відповідно до абз.4 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами. Згідно з пп.1.4 п.1 Положення про філію бізнес одиниці виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення» Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод «Іскра» (далі Збаразька філія), філія має самостійний баланс, відкриває з дозволу ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» поточний та інші рахунки в установах банків, має печатки, штампи і бланки зі своїм найменуванням. Вказує, що рішення контролюючого органу відповідають встановленим зразкам таких рішень згідно додатків 6 та 12 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Окрім того зазначає, що Збаразька філія подавала звітність до контролюючого органу про нарахування єдиного внеску.

04 лютого 2019 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 05.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, мотивуючи наступним.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року (надалі - Закон №2464-VI).

За визначенням пункту другого частини першої статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Перелік платників єдиного внеску передбачений статтею четвертою Закону №2464-VI, серед якого, зокрема, є: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (абз.2 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI).

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абз.1 п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI).

Згідно з абзацом першим частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За приписами пункту першого частини 10 статті 9 Закону №2464-VI у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 зазначеного Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску: штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини десятої статті 25 зазначеного Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Таким чином, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Тому, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що оскільки усі працівники, робоче місце яких знаходиться на Збаразькій філії мають оформлені трудові договори (контракти) із юридичною особою (ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра») і усі розрахунки з ними здійснює ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра»), то саме ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» є роботодавцем і платником єдиного соціального внеску.

Відповідачем не доведено та не надано суду доказів на підтвердження того, що саме Збаразька філія, а не ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» є роботодавцем (має сформований окремий баланс, використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством і самостійно здійснює розрахунки із застрахованими особами).

Судом встановлено та наявними у справі доказами (зокрема, роздруківкою з електронного кабінету платника) підтверджено, що станом на 31.01.2017 року переплата зі сплати єдиного внеску позивача склала 5107,17 грн.

За січень 2017 року нараховано єдиний внесок в розмірі 24538,74 грн. з граничним терміном сплати 20.02.2017 року.

Наявними у справі квитанціями №21152826 та № 21152855 від 15.02.2017 року підтверджується, що позивачем сплачено єдиний соціальний внесок за січень 2017 року в сумі 19431,22 грн. 15.02.2017 року.

Отже, за приписами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, позивач, як платник єдиного внеску своєчасно сплатив нараховану суму єдиного внеску за період січень 2017 року ( не пізніше 20 числа наступного місяця за звітним).

Позивач стверджує, що своєчасно та в повному обсязі сплатив податкові зобов'язання з єдиного внеску, а подання філією звітності за юридичну особу не змінило суті сплачених зобов'язань, однак потягло за собою неправомірне нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені.

Суд погоджується з вказаним твердженням позивача, вважає, що подання звітності філією замість платника юридичної особи, у разі перерахування єдиного внеску в строк, встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», не є підставою для висновку про невиконання платником обов'язку зі сплати єдиного внеску у встановлений зазначеним Законом строк. У такому разі у платника не виникає заборгованості з єдиного внеску і відсутні підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої у частині десятій та пункті 2 частини одинадцятої статті 25 зазначеного Закону.

Крім того, відповідачем не надано доказів про наявність у позивача заборгованість по єдиному внеску .

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного внеску, що підтверджується належними доказами у справі, а подання звітності філією замість платника юридичної особи не може бути достатньою підставою для застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату, оскільки така помилка платника не вказує на бездіяльність щодо несплати такого внеску.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не базуються на нормах законодавства України та фактично призводить до нарахування штрафів при відсутності порушень законодавства, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.09.2018 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.01.2019 № Ю-733-23.

Стягнути з Головного управління ДФС у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн сплаченого судового збору на користь приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра"" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2019.

Суддя Р.М. Брильовський