Справа № 520/1311/19
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 р. № 520/1311/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємця ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому, з підстав протиправності рішень, просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 6 від 09.11.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 09.11.2018 року, прийняті ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення ГУ ДФС у Харківській області винесені, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України, податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

За результатом перевірки складено акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України, податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року" №4286/20-40-13-06-07/НОМЕР_1 від 12.10.2018 року.

Згідно висновків акту перевірки ФО-П ОСОБА_3 порушено:

- п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України в частині завищення суми валових витрат за 2016 року на загальну суму 119876,19 грн.;

- п.п. 164.1.3. п.164.1. ст.164, п.177.2 ст.177 Податкового Кодексу України в частині визначення бази оподаткування податку на доходи з фізичних осіб, внаслідок чого занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2016 року на загальну суму 119876,19 грн.;

- п. 177.1 п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України в частині правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, що підлягає сплаті до бюджету, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 року в сумі 21577,72 грн.;

- ст. 168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не перерахування податку на доходи з фізичних осіб в сумі 21577,72 грн., що підлягає донарахуванню за результатами даної перевірки;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині завищенням валових витрат у 2016 року на суму 119876,19 грн., чим занижено базу оподаткування на яку нараховується єдиний внесок за 2016 року на загальну суму 119876,19 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині заниження бази оподаткування, на яку нараховується єдиний внесок за 2016 року на загальну суму 119876,19 грн., внаслідок чого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску занижено єдиний внесок за 2016 року на загальну суму 26372,76 грн.;

- ст.163 Податковго кодексу України враховуючи підпункт 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині заниження військового збору, за перевірений період, на суму 1798,15 грн. за рахунок заниження чистого оподаткованого доходу (бази оподаткування) на суму 119876,19 грн.;

- п.п. 164.1.3. п.164.1. ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177, ст.176 п.176.2 Податкового кодексу України в частині не перерахування військового збору в сумі 1798,15 грн., що підлягає донарахуванню за результатами даної перевірки;

- в частині заниження податкового зобов'язання по ПДВ складає в сумі 150439 грн., та ПДВ на суму 30088 грн., чим порушено п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, абз.г п.198.5 ст.198 Податкового Кодексу України.

Зі змісту наданого до суду рішення Державної фіскальної служби України №3-11-05-01-25 від 24.10.2019 року про результати розгляду скарги встановлено, що позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення від 09.11.2018 року №6, №6 та №6, винесені на підставі акту перевірки №4286/20-40-13-06-07/НОМЕР_1 від 12.10.2018 року.

Вказаним рішенням Державної фіскальної служби України скасовано податкові повідомлення-рішення від 09.11.2018 року №6 та №6. Також, рішенням скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.11.2018 року №6 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в частині основного платежу - 23975,46 грн., штрафної санкції - 5993,86 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Також, на підставі акту перевірки №4286/20-40-13-06-07/НОМЕР_1 від 12.10.2018 року ГУ ДФС у Харківській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 6 від 09.11.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 09.11.2018 року.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 6 від 09.11.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 09.11.2018 року залишено без змін, а скаргу ФО-П ОСОБА_3 без задоволення.

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі по тексту - Закон України № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України № 2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно з ч.8 ст.9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України № 2464-VI визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.25 Закону України № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідачем, зазначено, що згідно проведеної перевірки позивачем занижено суми чистого оподатковуваного доходу на суму 138374,53 грн. у зв'язку із заниженням валового доходу на суму 18498,34 грн. та завищенням валових витрат в наслідок включення до них вартості електроенергії в розмірі 59943 кВт на суму 119876,19 грн. Зазначеним занижено базу оподаткування на яку нараховується єдиний внесок за 2016р. на загальну суму 137731,53 грн., за 2017 року на загальну суму 643,00 грн., в результаті чого порушено п. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464.

Відповідачем в акті перевірки зазначено, що позивач в своїй діяльності використовував такі основні засоби: сепаратор зерноочисний БСХМ-16, елеватор стрічковий ковшовий (норія) ЛГ-130, розсів пакетний універсальний РПУ-2, машина шліфувальна, вентилятор до машини шліфувальної, розсів самобалансуючий - марка РК-2, машина шелушильно-шліфовальна для зерна ЗШМ-0,4 МД.

Основними видом діяльності позивача є виробництво продуктів борошномельно - круп'яної промисловості.

Як зазначено позивачем, він у своїй діяльності використовує такі основні засоби: автомобільний розвантажувач ГУАР-15, придбаний за видатковою накладною № 1/5 від 13.05.2011 року; елеватори стрічкові ковшові (норії) ЛГ-130, придбані за видатковими накладними № 148-М від 18.09.2008 року, № 44 від 01.11.2011 року; сепаратор зерноочисний БСХМ-16, придбаний за видатковою накладною № Х-00001585 від 07.12.2011 року; вентилятори аспірації ВРП-5, придбані за видатковою накладною № РН-0307 від 28.11.2012 року; стрічка навантажувальна сировини, придбана за видатковою накладною № 136 від 12.07.2011 року; машина лущильно-шліфувальна ЗШМ 0,4 МД, придбана за видатковою накладною № 49/58 від 27.07.2012 року; машина шліфувальна для кукурудзи, придбана за видатковою накладною № РН-0000058 від 19.03.2013 року; шлюзовий затвор ШП-150 з мотор-редуктором, був придбаний за видатковою накладною № РН-0000024 від 28.11.2012 року; верстат малогабаритний чотирьохвальцовий Р6-ВС, придбаний за видатковою накладною № МП-0000379 від 14.06.2011 року; шнек-зворотка 150мм, придбана за видатковою накладною № 68/08 від 05.08.2010 року; машина для колки гороху «Лускунчик», придбана за видатковою накладною № 5 від 21.04.2009 року; розсів пакетний універсальний РПУ-2, придбаний за видатковою накладною № Х-00000059 від 19.06.2012 року; швейні машинки для зашивання мішків, були придбані за видатковою накладною № 6 від 21.04.2009 року; стрічка навантажувальна готової продукції, була придбана за видатковою накладною № 67/08 від 05.08.2010 року.

Так, висновку про заниження єдиного внеску відповідач дійшов внаслідок розрахунку фактичних витрат на електроенергію, пов'язаних з веденням господарської діяльності, виходячи з переліку основних засобів позивача.

Проте, електроенергія, окрім основних засобів позивача вказаних у вищенаведеному переліку, може витрачатись і на інше устаткування, такого як освітлення, роботу офісної техніки, кондиціювання та опалення.

За таких обставин, відповідач, не врахувавши в повному обсязі все устаткування, яким міг користуватись позивач, невірно визначив обсяг спожитої електроенергії за перевіряємий період.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем не доведено, в якій діяльності, крім господарської, використано електроенергію, яка була включена до валових витрат позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № 6 від 09.11.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 09.11.2018 року ГУ ДФС у Харківській області винесені всупереч приписів чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування рішень - задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 6 від 09.11.2018 року прийняту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № 6 від 09.11.2018 року прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 958 (дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 08.04.2019 року.