Справа № 819/313/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2019 року

Київ

справа №819/313/18

адміністративне провадження №К/9901/8622/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Желтобрюх І.Л.,
суддів Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №819/313/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка виразилась у не вирішенні рапорту від 22.12.2016 року, поданого полковником ОСОБА_1 командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас, відповідно до п.«д» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини цієї ж статті наявністю у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, у межах передбачених строків з часу його надходження;визнати протиправною бездіяльність Міністра оборони України, яка виразилась у невинесенні наказу про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас, відповідно до п. «д» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини цієї ж статті наявністю у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, у межах передбачених строків з часу надходження рапорту від 22.12.2016 року, поданого полковником ОСОБА_1 командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас, відповідно до п.«д» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини цієї ж статті наявністю у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років; визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 25.10.2017 року №748 про звільнення полковника ОСОБА_1 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від займаної посади і зарахування у розпорядження начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України до вирішення питання подальшого проходження військової служби; визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 15 січня 2018 року №20 в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за п.«д» ч.б ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 31.01.2018 року №25 про виключення полковника ОСОБА_1 зі списків особового складу частини; зобов`язати Міністра оборони України винести наказ про звільнення полковника ОСОБА_1 із військової служби з 22 січня 2017 року та із зарахуванням періоду з 23.01.2017 року по 31.01.2018 року у стаж вислуги років у Збройних Силах України; зобов`язати командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) винести наказ по стройовій частині про виключення полковника ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) з дня вибуття, а саме з 22 січня 2017 року; зобов`язати службових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) внести відповідні зміни до облікових документів полковника ОСОБА_1 відповідно до вимог та положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 26 травня 2014 року №333; зобов`язати оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виплатити полковнику ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному обсязі з 23.01.2017 року до моменту фактичного звільнення у зв`язку з вимушеним утриманням на військовій службі.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) щодо: неповідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його рапорту про звільнення з військової служби від 22.12.2016 року, неналежного доопрацювання і подання матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 згідно рапорту від 22.12.2016 року та не направлення матеріалів по вказаному рапорту до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України після усунення недоліків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України Про запобігання корупції.
Враховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №819/313/18.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий І. Л. Желтобрюх
Судді О. В. Білоус

Т.Г. Стрелець