Справа № 804/4643/16
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року Справа № 804/4643/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю: представника позивача - Різник С.Г., представника відповідача - Єгорова А.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Акціонерного товариства «Дніпроважмаш»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 01.09.2016 року позов задовольнив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.09.2017 року залишив без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року.
Постановою Верховного Суду від 20.03.2018 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 01.09.2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд.
13.08.2018 року адміністративна справа отримана Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
20.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято дану справу до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
11.09.2018 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, а доводи наведенні у позовній заяві не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, оскільки під час перевірки позивача контролюючим органом було встановлено нереальність господарських операцій з придбання/постачання ідентифікованих товарів від ТОВ «Вілс ЛТД», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що винесено на підставі норм податкового законодавства.
11.09.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву, у зв'язку із необхідністю часу позивачу для надання додаткових доказів по справі.
03.10.2018 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача було надано до суду додаткові докази по справі та відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведенні у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, а висновки є хибними та непідтверджені належними доказами.
03.10.2018 року у підготовчому судовому засіданні було витребувано у сторін додаткові докази по справі, у зв'язку з чим оголошено перерву у підготовчому провадженні.
17.10.2018 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказано, що відповідач не згоден із твердженнями позивача наведеними у відповіді на відзив, оскільки вони не відповідають нормам податкового законодавства.
17.10.2018 року у підготовчому судовому засіданні було замінено позивача на його правонаступника - Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» та оголошено перерву.
01.11.2018 року у підготовчому засіданні було продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву.
01.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано у Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві додаткові докази по справі.
15.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву, у зв'язку із необхідністю вирішення питання, щодо витребування доказів.
15.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було повторно витребувано у Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві додаткові докази по справі.
28.11.2018 року від Головного управління ДФС у м.Києві надійшов лист відповідно до якого вказано про неможливість надання витребуваних судом доказів.
11.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому провадженні, у зв'язку з необхідністю вирішення питання щодо витребування доказів по справі.
12.12.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було витребувано у прокуратури м.Києва додаткові докази по справі.
21.12.2018 року повторно витребувано інформацію у прокуратури м.Києва та продовжено перерву у розгляді справи по суті.
28.12.2018 року від прокуратури м.Києва надійшла витребувана судом інформація.
25.01.2019 року було оголошено перерву у підготовчому провадженні, у зв'язку з необхідністю вирішення питання, щодо витребування додаткових доказів по справі.
28.01.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було витребувано у Святошинського районного суду м.Києва додаткові докази по справі.
21.02.2019 року від Святошинського районного суду м.Києва надійшов лист з витребуваною інформацією по справі.
27.02.2019 року було закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті.
19.03.2019 року у судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведенні у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілс ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тарсан ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Седес», Товариством з обмеженою відповідальністю «Продінвест ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод Опт Продукт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Конструктів Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепіталс Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Бігпікс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Блюбері Продакшн», Товариством з обмеженою відповідальністю «Лерос», Товариством з обмеженою відповідальністю «Штовар Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «Автозапчастина Ойл», Товариством з обмеженою відповідальністю «Апреліус» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 21.06.2016 № 5/28-01-40-02-00168076.
За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.2 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні товарно-матеріальних цінностей (чавуну переробного) в Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілс ЛТД» з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених поставок.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року скасовуючи постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 01.09.2016 року дійшов висновку, що судові інстанції не перевірили факт реального руху активу по всьому ланцюгу учасників схеми, не з'ясували, ким і коли вироблявся придбаний позивачем товар та чи вироблявся взагалі, не перевірили дані щодо участі ОСОБА_3 в діяльності очолюваної юридичної особи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, не з'ясували, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між Публічним акціонерним товариством «Дніпроважмаш» та його задекларованим постачальником, хто персонально брав у цьому участь, не допитано посадову особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілс ЛТД», задіяну в такому процесі, як свідка з метою з'ясування достовірності пояснень, наданих у рамках досудового розслідування та залишили поза увагою, що сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілс ЛТД» не було постановлено вироку.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з вказаною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); - ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач формував показники податкової звітності, виходячи, зокрема, з господарських операцій з ТОВ «Вілс ЛТД» відповідно до договору поставки № 61/261 від 28.01.2015 року товару на загальну суму 815997 грн.
Згідно умов вказаного договору, предметом поставки є продукція, кількість та ціна якої визначаються специфікаціями. Базисні умови постачання: СРТ-склад Покупця. Датою постачання є дата, що вказується у накладній.
До вищевказаного договору сторонами погоджено специфікацію № 1 від 28.01.2015 року на товар (чавун), що поставляються на адресу ПАТ «Дніпроважмаш», їх кількість та вартість таспецифікацію № 2 від 10.02.2015 року на товар (чавун), що поставляються на адресу ПАТ «Дніпроважмаш», їх кількість та вартість.
На підтвердження здійснення фінансово-господарських взаємовідносин за вказним договором позивач надав податкові накладні від 14.02.2015 року №37, № 35 від 13.02.2015 року, від 13.02.2015 р. №36, від 20.02.2015 р. №97, від 20.02.2015 р. №98, видаткові накладні від 20.02.2015 року, від 14.02.2015 року, від 13.02.2015 року з відмітками про дату постачання вантажу.
Позивачем пояснено що придбаний товар (чавун) використано ПАТ «Дніпроважмаш» в межах господарської діяльності при технологічному процесі продукції.
З договору поставки № 61/261 від 28.01.2015 року вбачається, що постачальник зобов'язується надати сертифікати вищезазначену продукцію, при цьому позивачем не надано до перевірки та до суду вказаних сертифікатів якості на отриману продукцію чи будь яких інших доказів, які могли б підтвердити факт реального виробництва, отримання товару та подальшого використання його.
Також, в межах вищевказаного кримінального провадження було встановлено, що вказані підприємства відносяться до однієї схеми, яка створена з метою надання послуг для підприємств реального сектору економіки з формування незаконного податкового кредиту з ПДВ та конвертації грошових коштів у зазначених розмірах. Засновники вказаних СПД, які також являються одноособово директорами та головними бухгалтерами вказаних товариств, ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності останніх не мають. Дані підприємства відсутні за податковими адресами не мають певних трудових ресурсів, необхідних для поставки товару, виконання робіт, надання послуг, що свідчить про неможливість проведення фінансово-господарської діяльності.
Суд зазначає, що статус фіктивного нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а (К/9901/436/18).
У постанові Верховного Суду України від 27.06.2017 №21-3418а16 висловлена правова позиція, згідно із якою первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами, які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв'язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу або надання послуг, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські документи, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт постачання товарів, а тому віднесення до складу податкового кредиту з ПДВ спірних сум по придбанню товарів у ТОВ «Вілс ЛТД» є безпідставним.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв