Справа № 1440/1595/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 р. Категорія 12.2 м.ОдесаСправа № 1440/1595/18
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріОСОБА_2

за участю сторін:
ГУ НПОСОБА_3 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Пятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що відповідач навмисно перешкоджає йому проходити службу, не виконує рішення суду про поновлення на роботі, а як наслідок, не видає службове посвідчення, що посвідчує належність його до Національної поліції та підтверджує повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позов задоволено. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області видати ОСОБА_4 службове посвідчення, яке підтверджує його повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та спеціальне звання полковник поліції. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області ознайомити ОСОБА_4 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов'язками за посадою заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що на посаді на якій було поновлено позивача вже працює інша людина.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач проходив службу в органах Національної поліції на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

01.09.2016 року Наказом № 1093 Позивача було звільнено зі служби в поліції. Вказаний Наказ був оскаржений ОСОБА_4 до суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/1856/16 від 09.12.2016 р., яка була залишена без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 р., оскаржуваний Наказ відповідача № 1093 від 01.09.2016 року було скасовано (а. с. 143-152).

22.12.2016 року Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 356 о/с позивача вдруге звільнено зі служби в поліції.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 р. по справі № 814/2851/16 наказ від 22.12.2016 р. № 356 о/с визнано протиправним та скасовано, а позивача поновлено на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 23.12.2016 р. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 р. рішення суду першої інстанції скасовано, але наказ від 22.12.2016 р. № 356 о/с також визнано протиправним та скасовано, а позивача поновлено на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 23.12.2016 р.

Проте, Відповідач рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області» виконав шляхом видачі Наказу про скасування Наказу про звільнення та поновлення на посаді «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області», про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці. Але фактично Позивача не було допущено до виконання посадових обов'язків «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області» (відповідач не ознайомлював його з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов'язками за відповідною посадою). Окрім того, Позивача не було допущено до робочого місця, оскільки посвідчення «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області» не було видано, що позбавляє Позивача права входити до приміщення ГУНП у Миколаївській області.

Бездіяльність відповідача щодо невиконання (неналежного виконання) рішення суду та низка наказів, направлених на перешкоджання поновленню позивача на посаді «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області», були предметом розгляду адміністративних справ № 814/2851/16 та № 814/1440/17 (а. с. 129-142, 153-159).

Рішенням суду від 21.02.2018 р. № 814/1440/17 скасовано накази від 22.06.2017 р. № 146 о/с, № 742, № 147 о/с і від 08.09.2017 р. № 224 о/с., позивача вдруге поновлено на посаді «заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області». Але у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності при виконанні постанови суду про поновлення на роботі від 31.05.2017 р. по справі № 814/2851/16 в частині негайного поновлення на посаді відмовлено, через те, що ці позовні вимоги мали бути заявлені та розглянуті в порядку ст. 383 КАС України (в редакції від 15.12.2017 р.). Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 р. рішення суду першої інстанції залишене без змін.

31.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про набрання рішенням у справі № 814/1440/17 законної сили та просив видати йому службове посвідчення, ознайомити з посадовими (функціональними) обов'язками та забезпечити безперешкодний доступ до робочого місця. Повторні звернення датовані 04.06.2018 р., 06.06.2018 р. і 08.06.2018 р.

08.06.2018 року відповідачем видано наказ № 163 о/с на виконання рішення суду по справі № 814/1440/17. Цього ж дня видано також наказ № 691 про призначення і проведення службового розслідування щодо позивача, яким останнього відсторонено від виконання службових обов'язків.

Листом від 14.06.2018 р. відповідач повідомив позивача про виконання рішення суду по справі № 814/1440/17 шляхом лише внесення до трудової книжки відповідного запису та відсутність підстав для звільнення працівника, який працює на посаді, що займав позивач раніше, а також про відсутність підстав для видачі службового посвідчення та ознайомлення з посадовими (функціональними) обов'язками.

Наказом від 03.09.2018 р. № 1022 о/с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, та Наказом від 17.09.2018 р. № 258 о/с позивача призначено на посаду слідчого відділення Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції та одночасно увільнено від посади заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління.

Наказом від 03.10.2018 року № 1125 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади. Наказом від 05.10.2018 року № 283 о/с позивача звільнено зі служби в поліції.

Вказані накази оскаржені позивачем до суду. Рішенням від 19.11.2018 р. по справі № 1440/2177/18 зазначені вище накази визнано протиправними та скасовано, а позивача втретє поновлено на штатній посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Рішення в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню (а. с. 112-117).

Вимоги позивача в даній справі стосуються бездіяльності відповідача в частині невидачі службового посвідчення заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та не ознайомлення його з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов'язками за посадою, на яку його поновлено судом (рішення суду № 814/2851/16 від 31.05.2017 р., рішення суду № 814/1440/17 від 21.02.2018 р., рішення суду № 1440/2177/18 від 19.11.2018 р.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має вчинити дії, направлені на виконання рішення суду та виконати обов'язкові дії щодо видачі позивачеві службового посвідчення, ознайомити його з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов'язками за відповідною посадою, на яку він поновлений відповідно до Наказу ГУНП у Миколаївській області № 342 о/с від 26.11.2018 р., а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Рішення суду № 1440/2177/18 від 19.11.2018 р. в частині поновлення на посаді, виконано Відповідачем шляхом видачі Наказу № 342о/с від 26.11.2018 р., яким скасовані пункти Наказів про переведення та призначення ОСОБА_4 та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_4 з поліції та поновлено Позивача на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Згідно зі ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на посаду, на яку позивач просить його поновити, призначено ОСОБА_5 Виключні підстави звільнення працівника поліції визначені ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», в якій не передбачено звільнення поліцейського зі служби в поліції та припинення служби в поліції з підстав поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються норми Кодексу Законів про Працю, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 21-8а15 від 17.02.2015.

Таким чином, суди під час поновлення ОСОБА_4 застосували окремі положення Кодексу Законів про працю (субсидіарне законодавство), оскільки положенням спеціального законодавства, а саме норми Закону України "Про Національну поліцію" не встановлено підстави для поновлення на посаді працівника, який раніше виконував цю роботу.

Отже, доводи апелянта про неможливість видачі службового посвідчення та ознайомлення з посадовими обов'язками через зайнятість посади заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області іншою особою, судом не приймаються, оскільки хибність цієї позиції неодноразово висвітлювалася в рішеннях судів різних інстанцій по даному спору щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді (справи № 814/2851/16; № 814/1440/17; № 814/494/18; №1440/2177/18), де було підкреслено, що до спірних правовідносин застосовуються окремі положення Кодексу законів про працю України (субсидіарне законодавство).

Відповідно положень ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 347 від 26.04.2017 р. затверджений порядок оформлення, виготовлення, обліку, видачі та знищення службових посвідчень Національної поліції України (далі по тексту Порядок). Обов'язок щодо виготовлення та видачі службових посвідчень поліцейських розділом ІІ Порядку покладено на Головні Управління Національної Поліції, а саме: на керівника підрозділу кадрового забезпечення (п. 3 розділ ІІ Правил). В розділі ІІІ ч. 1 зазначено, що службові посвідчення отримують поліцейські, які перебувають на службі в органах (підрозділах) поліції, установах, що належать до сфери управління Національної поліції України і яким присвоєні спеціальні звання поліції.

ОСОБА_6 України «Про Національну поліцію», ані Порядок № 347 не передбачають випадків позбавлення особи права на видачу службового посвідчення через порушення відносно цієї особи службового розслідування.

Судове рішення у справі № 1440/2177/18 (поновлення на посаді) призвело до відновлення порушених прав позивача шляхом поновлення його на посаді заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління. Окрім того Наказом № 342о/с від 26.11.2018 р. ГУНП у Миколаївській області Позивача поновлено на посаді, а відтак видача службового посвідчення за відповідною посадою є обов'язком Відповідача, як і ознайомлення з функціональними обов'язками за цією посадою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини, в своєму рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особи домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, на думку Європейського Суду з прав людини, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантованого статтею 1 Протоколу №1 до цієї Конвенції.

Конституційним Судом України у рішенні від 13.12.2012 №18-рп/2012, зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 наголосив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої були вірно зазначено, що в силу обов'язковості судових рішень, задекларованої ст. 14 КАС України, відповідач мав вчинити дії, направлені на виконання рішення суду та виконати обов'язкові дії щодо видачі позивачеві службового посвідчення, ознайомити його з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов'язками за відповідною посадою, на яку він поновлений відповідно до Наказу ГУНП у Миколаївській області № 342 о/с від 26.11.2018 р.

Разом з тим, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Головним управління Національної поліції в Миколаївській області було надано наказ від 20.02.2019 року № 46 о/с, відповідно до якого полковника поліції ОСОБА_4 було звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Що стосується порядку виконання вказаного рішення, то це питання розглядається судом першої інстанції в порядку ст. 378 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі № 1440/1595/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 03 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8