Справа № 420/19/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Березівському районі, в якому позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 3725,66 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року судом даний позов залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

18 січня 2019 року за вх.№1984/19 позивач надала до суду позовну заяву до Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якій позовні вимоги викладені в такій редакції: зобов'язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 3725,66 грн. ОСОБА_1. Окрім цього позивач також надала до суду копії договору купівлі-продажу від 28.11.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147216722 від 28.11.2018, паспорту серії НОМЕР_2, ідентифікаційного коду та оригінали інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №150488544 від 20.12.2018, листа Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №3426/05 від 11.12.2018 та картки реквізитів для проведення операції переказу коштів на картковий рахунок.

Ухвалою суду від 21 січня 2019 року судом продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Роз'яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду належним чином засвідчених копій договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.11.2018 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.11.2018 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147216722 від 28.11.2018 та №147225414 від 28.11.2018, паспорту серії НОМЕР_2, ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення позивача, заяви до відповідача повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (додаток 5 до позовної заяви).

Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№1984/19), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем в адміністративному позові зазначено, що 28.11.2018 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №212, згідно якого позивач придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на ст.49 Закону України «Про нотаріат» позивач зазначає, що оскільки однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів, пов'язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, позивач була змушена сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі-продажу, що становить 3725,66 грн., хоча житло позивачем придбавалось вперше. Посилаючись на п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.19,68 Конституції України вказує, що звернулася до Управління Пенсійного фонду з вимогою повернути безпідставно сплачені кошти, але позитивної відповіді отримано не було.

Суд не приймає до уваги відзив на позов відповідача, який 25.02.2019 року надійшов до суду за вх.№6864/19 (а.с.60-61), у зв'язку з ненаданням відповідачем в порушення вимог п.2 ч.4 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу (а.с.44), згідно якого продавець передає у власність покупцеві житловий будинок під №39, що розташований по вулиці Шевченко в місті Березівка, Березівський район, Одеської область, а покупець приймає у вказаний житловий будинок та зобов'язується сплатити за нього обумовлену в п.5 цього договору грошову суму (п.1). Продаж будинку вчинено за 372566 грн. (п.5).

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3

При нотаріальному посвідченні договору позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна, що становить 3725,66 грн., що підтверджується квитанцією №58 від 28.11.2018 (а.с. 20, 39).

10 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із листом, у якому просила повернути сплачений збір на обов'язкове пенсійне страхування в сумі 3725,66 грн. (а.с.54-55).

Листом від 11 грудня 2018 № 3426/05 Березівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повідомило позивача зокрема про те, що «згідно листа Пенсійного фонду України від 02.06.2003 року № 04/4238 лише у разі надання Вами документу, виданого компетентним органом, який би володів інформацією щодо прав власності на нерухомість, орган Пенсійного фонду прийняв би рішення про звільнення від сплати зазначеного збору. З урахуванням вищезазначеного, підстави для звільнення Вас від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій відсутні» (а.с. 37).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 15-1 Порядку №1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №150488544 від 20.12.2018 року (а.с.35-36) ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.НОМЕР_1) придбала 28 листопада 2018 року житловий будинок №39, що розташований по вул.Шевченко, м. Березівка, Березівський р-н, Одеської обл. вперше, право власності на житло (у розумінні абз.2 п.15-1 Порядку № 1740) за нею раніше не реєструвалось.

Посилання відповідача на ненадання позивачем доказів придбання нею нерухомого майна вперше як на підставу для відмови позивачу в поверненні сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У постанові від 03.07.2018 у справі №819/33/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання нерухомого майна конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі № 819/976/17 та у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №607/14722/16-а.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин справи та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна позивачем сплачено помилково, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж. Відтак, кошти сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787) визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Абзацами 1 та 2 пункту 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до абз.5 пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог та, з урахуванням вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, вважає за доцільне зобов'язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції №117 від 27 грудня 2018 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 5).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого нею судового збору у розмірі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції № 117 від 27 грудня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Березівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області подання про повернення ОСОБА_1 з державного бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3725,66 гривень (три тисячі сімсот двадцять п'ять гривень шістдесят шість копійок), сплаченого згідно квитанції №58 від 28 листопада 2018 року.

Стягнути з Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції № 117 від 27 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Відповідач - Березівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (вул.К.Маркса, 1, м.Березівка, Березівський район, Одеська обл., 67300, ).

Суддя О.А. Вовченко

.