Справа № 755/5548/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/5548/18 Суддя першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії, призначеної відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за період з 01 листопада 2011 року по даний час відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року та виплатити різницю між перерахованою пенсією по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додатковою пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком та пенсією за списком №1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом були визнані поважними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та порушив норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що підставою для припинення виплати пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була постанова Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745, а не заява від 01 листопада 2011 року.

Відзив на апеляційну скаргу позивача від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що 31 березня 2008 року ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за віком за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року у справі № 2а-241/1-2010, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2010 року, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов'язано Управління Пенсійного фону України у Дніпровського району м. Києва призначити ОСОБА_2, починаючи з 08 грудня 2009 року, державну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону Украпи «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, зробивши відповідний перерахунок пенсії з 08 грудня 2009 року.

Згідно з листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 травня 2017 року № 4077/13 на виконання зазначеного судового рішення було видане розпорядження від 07 жовтня 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 з 08 грудня 2009 року переведено з пенсії за віком за списком № 1 на пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи та розпочато виплату основної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком з 08 грудня 2009 року по 31 жовтня 2011 року з урахуванням проведених за цей період виплат. Розмір пенсії позивача після перерахунку з 08 грудня 2009 року становив 5013 грн 75 коп.

Також у вказаному листі зазначено, що заборгованість у розмірі 23311 грн 62 коп., яка виникла внаслідок перерахунку пенсії, була виплачена позивачу у листопаді 2010 року.

Крім того, відповідно до листа Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 травня 2017 року № 4077/13, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення, деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 та на підставі заяви ОСОБА_2 від 01 листопада 2011 року пенсійна справа була приведена у відповідність, а позивача з 01 листопада 2011 року переведено з пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсію за віком за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії за віком станом на 01 травня 2017 року становив 3504 грн 81 коп.

Не погоджуючись із такими діями Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що переведення позивача з пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсію за віком за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відбулося на підставі власноруч написаної та підписаної ним заяви від 01 листопада 2011 року. Доводи позивача про те, що вказана заява була підписана ним у зв'язку з веденням в оману працівниками пенсійного органу, які не правдиво роз'яснили з якого виду пенсії та на який він переходить, суд першої інстанції визнав необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Додатково колегія суддів вважає необхідним надати правову оцінку доводам позивача про те, що підставою для переведення на інший вид пенсії стало також припинення виплати пенсії у розмірі, визначеному постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року у справі № 2а-241/1-2010.

На думку колегії суддів відповідач правомірно з 01 листопада 2011 року припинив виплачувати пенсію та додаткову пенсію у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням, адже з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМ України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 було змінено правові підстави та розміри соціальних виплат особам, які мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір вказаних соціальних виплат.

Відповідне повноваження Кабінетом Міністрів України було реалізоване шляхом прийняття постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова набула чинності 23 липня 2011 року.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що з 23 липня 2011 року особи, які набули статусу осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської АЕС, втратили право на отримання відповідних виплат у розмірі, встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, перерахунок призначеної пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Враховуючи, що 23 липня 2011 року настали обставини, які тягнуть за собою зменшення розміру вказаних соціальних виплат, колегія суддів приходить до висновку, що територіальний орган Пенсійного фонду України з 01 серпня 2011 року не був зобов'язаний виплачувати ОСОБА_2 пенсію та додаткову пенсію у розмірах, встановлених постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року у справі № 2а-241/1-2010.

З огляду на викладене дії працівників Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, які, за твердженням позивача, 01 листопада 2011 року запропонували йому написати заяву про переведення з пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсію за віком за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були спрямовані на забезпечення йому можливості отримувати пенсію у найбільш оптимальному розмірі.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 12 листопада 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

В.В. Файдюк