Справа № 240/1546/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/1546/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, зобов`язання призначити та провести нарахування пенсії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати його право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на два роки відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати відповідача призначити та провести нарахування пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2 роки з 03.09.2018.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте йому було відмовлено у задоволенні заяви. Позивач вважає, що з 03.09.2018, у зв`язку з досягненням 58-річного віку набув права на призначення пенсії.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
19.03.2019 надійшов відзив на позовну заяву від Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області. Відповідач ввжає, що діяв у межах, на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством, а заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках (а.с.11).
Як встановлено з матеріалів і не заперечується сторонами, позивач у грудні 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Листом від 16.01.2019 за № 511/03.3 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що постановою Кабінету Міністрів України № 1391 від 15.11.1996 затверджено перелік видів робіт і місць за межами зони відчуження, урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи встановлено перелік видів робіт і за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. До вказаного переліку видів робіт машиніст бульдозера, ким працював позивач не відноситься (а.с.13-14).
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Нормами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Приписами статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.
Так, нормами статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії
Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: - паспорт і довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера або копію сторінки паспорта з позначкою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; - документи про стаж (трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання тощо); - довідка про заробітну плату особи за 60 місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000; - документи про місце проживання (реєстрації) особи; - документи, які засвідчують особливий статус особи.
Приписами п.2.22. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Порядок) встановлено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Згідно з п.п.5 п.2.1. Порядку визначено, що до документів, які засвідчують особливий статус особи відноситься посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач зобов`язаний подати пенсійному органу документ, який засвідчує особливий статус особи.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями.
Як вже встановлено судом, позивач у грудні 2018 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки.
На підтвердження підстав для зменшення пенсійного віку позивачем до матеріалів справи надано копію посвідчення громадянина, який тимчасово працював на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках (а.с.11), копію довідки від 14.12.1992 №85 та копію довідки з місця роботи (а.с.12) та копією довідки виконавчого комітету Корольовської районної ради народних депутатів м.Житомира Житомирської обл. від 05.09.1994 (а.с.13).
Зі змісту довідки від 14.12.1992, виданої ОСОБА_1 встановлено, що позивач на підставі наказу №16 від 11.08.1986 був направлений для будівництва підприємства торгівлі в селах в зонах безумовного відселення з 25.08.1986 по 31.12.1986 (а.с.12).
Довідкою від 05.09.1994 підтверджено факт роботи позивача в селах М.Міньки, Хрипля, Рудня-Осошня, Христинівка та смт.Народичі Житомирської обл. впродовж 25.08.1986 по 31.12.1986. Вказано, що довідка з підставою для видачі посвідчень особам, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років на території безумовного відселення, умови, до яких було направлено в цю зону за розпорядженнями міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів, і дає право на пільги, передбачені статтею 24 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (к редакції від 19.12.1991 із змінами і доповненнями від 01.07.1992).
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106 визначено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема села М.Міньки, Хрипля, Рудня-Осошня, Христинівка та смт.Народичі відносяться до зони безумовного (обов`язкового) відселення Народицького р-ну Житомирської обл.
Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що відсутність професії машиніст бульдозера у переліку видів робіт і місць за межами зони відчуження за урядовими завданнями у 1986-1987 роках, спростовує факт наявності пільг у позивача з огляду на наступне.
Суд зауважує, що п.2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 1391 від 15.11.1996, якою затверджено перелік видів робіт і місць за межами зони відчуження, урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому не може бути умовою для зменшення пенсійного віку особі.
Аналіз норм чинного законодавства та долучених до матеріалів справи доказів дозволяє зробити висновок, що позивачем та матеріалами справи належним чином доведено, відповідачем не спростовано право ОСОБА_1 для зменшення пенсійного віку на 2 роки.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
З огляду на наведене, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Судове рішення має виключати можливість прийняття суб`єктом владних повноважень подальших протиправних рішень дій чи бездіяльності щодо позивача.
Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язання відповідача призначити та провести нарахування пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки з 03.09.2018, тобто з дати набуття права на призначення пенсії.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 обґрунтований належним чином та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн.
Щодо переплаченої суми судового збору, суд роз`яснює право позивача на звернення до суду із заявою про повернення надмірно сплаченої суми судового збору на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір".
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати право ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на два роки.
Стягнути з Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва