Справа № 609/1192/14-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа №609/1192/14-а

провадження №К/9901/10595/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2016 (суддя Ковтунович О.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2016 (колегія у складі суддів Сапіги В.П., Левицької Н.Г., Обрізка І.М.)

у справі № 609/1192/14

за позовом ОСОБА_2

до Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільскої області

про визнання дій протиправними.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області, у якому просив: визнати нечинним рішення відповідача про відмову у призначенні йому пільгової пенсії; зобов'язати відповідача призначити йому пільгову пенсію відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

2. Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 позов задоволено:

- визнано рішення комісії з питань відмови у призначенні пенсій, що діє відповідно до наказу № 33 від 06.03.2012 року Управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі, від 31 липня 2014 року щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу протиправним;

- зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Шумському районі призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" із 22 липня 2014 року.

3. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.02.2016 постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 23.12.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2016 у задоволенні позову відмовлено.

5. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2016 постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2016 у справі №609/1192/14-а в частині відмови ОСОБА_2 стосовно визнання нечинним рішення управління Пенсійного фонду України в Шумському районі від 30.04.2014 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах та зобов'язанні призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах скасовано та в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду. В іншій частині - постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2016 залишено без змін.

6. У касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.04.2014 ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши при цьому: заяву, трудову книжку колгоспника НОМЕР_2, видану 02.02.1980, та трудову книжку НОМЕР_1, видану 04.05.2007 року, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, стажові довідки, видані архівним відділом Шумської РДА від 27.03.2014 №154, від 02.04.2014 №172, довідки про заробітну плату від 10.04.2014 №79, від 05.04.2014 №22, довідку про навчання з Державного навчального закладу «Почаївське вище професійне училище» від 20.03.2014 №207, витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

8. Відповідно до витягу з протоколу від 30.04.2014 №6 засідання комісії з питань відмови у призначенні пенсій Управління ПФУ в Шумському районі Тернопільської області заявнику відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з тим, що не дотримано вимоги п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

9. На підставі поданих документів комісія встановила загальний трудовий стаж 24 роки 3 місяці 13 днів та пільговий стаж - 17 років 9 місяців 2 дні.

10. 22.07.2014 року позивач повторно звернувся до УПФУ в Шуському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

11. Відповідно до витягу з протоколу від 31.07.2014 №12 засідання комісії з питань відмови у призначенні пенсій УПФУ в Шуському районі заявнику відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з тим, що не дотримано вимоги п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

12. Вважаючи зазначені рішення відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

13. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спеціальний стаж позивача (передбачений п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») є меншим за необхідний, а тому позивач не має права на пенсію на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

14. Залишаючи без розгляду частину позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач 18.03.2016 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо визнання нечинним рішення управління Пенсійного фонду України в Шумському районі про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до протоколу від 30.04.2014 № 6 та зобов'язання відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах з пропуском строку звернення до суду, поважності причин пропуску строку не навів, а тому суд апеляційної інстанції застосував наслідки пропуску строку звернення до суду, визначені ст. 99, 100 КАС України (у редакції до 15.12.2017).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що Пенсійним органом та судами попередніх інстанцій безпідставно не зараховано до його пільгового стажу:

- 18 днів у 1978 році, після звільнення позивача з військової служби (на думку позивача, оскільки він служив на Далекому Сході, то довгий шлях додому слід зарахувати йому до часу проходження військової служби, а відтак і до пільгового стажу);

- 1979 рік як повний рік (оскільки фактично у 1979 позивач виконав норматив з відпрацьованих трудоднів, що підтверджено документально);

- 1982 рік як повний рік (оскільки фактично у 1982 позивач виконав норматив з відпрацьованих трудоднів, що підтверджено документально);

- 69 днів у 1985 році: 55 днів проходження військових зборів (як військову службу) та 14 днів навчання на курсах підвищення кваліфікації комбайнерів;

- 1996 рік як повний рік (факт роботи безперервно повний рік підтверджено документально).

16. На думку позивача, з урахування зазначеного у попередньому пункті стажу, його загальний та пільговий стаж відповідають вимогам п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і він має право на пільгову пенсію.

17. Відповідач у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій вірно порахували пільговий стаж позивача і дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

19. Згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

20. Розглядаючи справу вперше, суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції (судові рішення від 23.12.2014 та від 26.05.2016 відповідно) дійшли висновку, що пільговий стаж позивача за період 01.07.1976 по 31.12.1998 складає 20 років та 15 днів.

21. Вищий адміністративний суд України у своєму рішення від 09.02.2016 зазначив, що у суду виникли сумніви у проведених судом першої інстанції арифметичних обрахунках щодо визначення сукупного пільгового стажу. Вбачаючи неоднозначність даних, що знаходяться в уточнюючих довідках, щодо пільгового стажу, поданих позивачем до суду першої інстанції, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначила, що чітко встановити значення того чи іншого періоду з них неможливо.

22. При цьому, більша частина пільгового стажу позивача була визнана Пенсійним органом, про що вказує наявний в матеріалах справи лист відповідача від 23.12.2014 №3425/10.

23. Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначав, що у постанові суду першої інстанції та ухвалі суду апеляційної інстанції висвітлено хронологію пільгового стажу позивача (перелік) із тезисним зазначенням необхідності віднесення того чи іншого періоду до стажу позивача. При цьому, без застосування положень чинного на час виникнення спірних правовідносин матеріального права та вимог статті 70 КАС України (у редакції до 15.12.2017).

24. Тобто, фактично суд касаційної інстанції зазначив, що судами не надано будь-яких обґрунтувань чому певні періоди роботи/служби/навчання позивача слід зарахувати до його пільгового стажу, а певні ні.

25. Верховний Суд зазначає, що розглядаючи справу повторно, судами зазначений недолік не виправлено.

26. Так, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, зарахував до пільгового стажу позивача такі періоди:

- з 01.07.1976 по 30.10.1976 - 62 трудодні;

- з 12.11.1976 по 12.11.1978 - 2 роки 1 день;

- з 03.01.1979 по 31.12.1979 - 202 трудодні;

- з 01.01.1980 по 31.12.1981 - 2 роки;

-з 01.01.1982 по 31.12.1982 - 247 трудодні;

- з 01.01.1983 по 31.12.1983 - 1 рік;

- з 01.01.1984 по 31.12.1984 - 248 трудоднів.

- з 02.01.1986 по 31.12.1992 - 10 років;

- з 04.01.1996 по 21.07.1996 - 6 місяців 18 днів;

- з 01.01.1997 по 31.12.1997 - 123 трудодні;

- з 01.01.1998 по 01.12.1998 - 144 трудодні.

27. Загальний пільговий трудовий стаж позивача за підрахунками судів попередніх інстанцій становить 18 років 10 місяців 28 днів.

28. При цьому, у суду касаційної інстанції відсутня можливість оцінити зазначений підрахунок з огляду на не наведення судами механізму підрахунку (зокрема, за якою формулою та у якому розмірі суди зараховували трудодні до пільгового стажу позивача).

29. В уточненому позові, в апеляційній та касаційній скаргах позивач не погоджується з таким розрахунком його пільгового стажу та наводить аргументи в обґрунтування власних тверджень (зокрема, наведені в п. 16 цієї постанови).

30. Колегія суддів звертає увагу, що суди попередніх інстанцій дали оцінку не всім твердженням позивача та на навели доводів чому окремі періоди роботи/служби/навчання позивача не зараховуються до його пільгового стажу.

31. Верховний Суд в силу вимог процесуального закону позбавлений можливості самостійно встановлювати фактичні обставини у справі.

32. Справу, на переконання колегії суддів, не можливо правильно вирішити без встановлення певних додаткових фактів.

33. Відповідно до статті 159 КАС України (у редакції до 15.12.2017) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

34. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

35. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

36. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

37. За змістом ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

38. Судам при новому розгляді необхідно:

а) визначити, які періоди стажу роботи/служби/навчання є безспірними та визнаються відповідачем;

б) визначити спірні періоди, тобто періоди стажу роботи/служби/навчання, які на думку позивача слід включити до його пільгового стажу, але проти цього заперечує Пенсійний орган;

в) дослідити наявні у справі докази (а у разі необхідності - витребувати інші) у контексті доводів сторін;

г) встановити, чи має право позивач на включення до пільгового стажу періодів, визначених за вказівкою, зазначеною у п.п. «б» п. 36 даного судового рішення;

ґ) визначити механізм зарахування окремих трудоднів до пільгового стажу;

д) встановити, який загальний та пільговий стаж має позивач;

е) на підставі додатково встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

39. Оскільки Верховним судом спір по суті не вирішено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 353 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2016 у справі №609/1192/14 в - скасувати.

3. Справу №609/1192/14 за позовом ОСОБА_2 до Кременецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільскої області про визнання дій протиправними направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб