Справа № 172/194/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 квітня 2019 р. Справа № 172/194/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Е.О., розглянувши матеріали позовної заяви Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Васильківський комбінат комунального господарства» в особі ліквідатора Козаченка В.М. до державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Васильківська районна рада Дніпропетровської області про скасування рішення селищної ради та рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Васильківський комбінат комунального господарства» в особі ліквідатора Козаченка В.М. до державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Васильківська районна рада Дніпропетровської області з вимогами:

- скасувати рішення № 342-12/17 Васильківської селищної ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з земель для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд площею 0,10 га, на користь громадянина України ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та передачу у власність цієї особи названу земельну ділянку;

- скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області від 20.04.2017 р. за індексним номером 34864518 право власності на земельну ділянку за гр. ОСОБА_2

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі № 172/194/19 адміністративну справу № 172/194/19 за позовом Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Васильківський комбінат комунального господарства» в особі ліквідатора Козаченка В.М. до державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Васильківська районна рада Дніпропетровської області про скасування рішення селищної ради та рішення державного реєстратора передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

02.04.2019 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла справа № 172/194/19, та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року, вказана справа передана на розгляд судді Юркову Е.О.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши поданий адміністративний позов на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд доходить висновку про таке.

Так, предметом спору є рішення Васильківської селищної ради № 342-12/17 від 18.11.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з земель для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд площею 0,10 га, на користь громадянина України ОСОБА_2, а також рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області від 20.04.2017 року за індексним номером 34864518 право власності на земельну ділянку за гр. ОСОБА_2

Вказані рішення прийнято у відношенні об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1). Власником вказаного нерухомого майна визначено ОСОБА_2, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При вирішення питання про відкриття провадження у справі, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи (ОСОБА_2), а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права користування і відсутністю такого права у ОСОБА_2 і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо реєстрації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, даний спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та ОСОБА_2 щодо права на спірне нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації.

Також позивачем у поданому позові зазначається, що спір стосується майнових інтересів позивача.

Крім того, суд вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, тобто остання була вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки. Такий спір має приватноправовий характер. Тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та ОСОБА_2) у зв'язку з вирішенням питання права власності на нерухоме майно, що розташовано за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1. (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно частини 3 першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд проходить до висновку про те, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Васильківський комбінат комунального господарства» в особі ліквідатора Козаченка В.М. належить відмовити.

Суд роз'яснює позивачу, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19, пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 172/194/19 за позовом Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Васильківський комбінат комунального господарства» в особі ліквідатора Козаченка В.М. до державного реєстратора виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Васильківська районна рада Дніпропетровської області про скасування рішення селищної ради та рішення державного реєстратора.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков