Справа № 320/6425/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року справа №320/6425/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.11.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки складене на підставі неправомірних висновків акта перевірки про використання позивачем пального і мастильних матеріалів в операціях, що не є господарською діяльністю за відсутності первинних документів позивача та акта вибіркової (часткової) інвентаризації, складеного за вимогою відповідача під час перевірки.

Позивач вказує, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач не врахував, що позивач у межах господарської діяльності здійснив перевезення вантажів по Україні і міжнародному сполученні, що підтверджується CMR та ТТН, згідно акту перевірки підтверджено суму податкових зобов'язань позивача - 132 266 грн., суму податкового кредиту за серпень 2018 року у розмірі 435 865 грн., та обсяги постачання послуг у ході господарської діяльності - перевезень вантажу по території України та за її межами на загальну суму 514 158 грн. Надана ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" оборотно-сальдова відомість по рахунку 947 підтверджує відсутність на підприємстві за період - серпень 2018 року втрат та нестач.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №320/6425/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за правилами загального позовного провадження.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час перевірки контролюючим органом було встановлено використання позивачем частини придбаного дизельного палива, бензину, мастил та рідин у серпні 2018 року в операціях, що не можна віднести до господарської діяльності у зв'язку з встановленням фактів:

- відхилення між списанням дизельного палива відповідно до подорожніх листів та розрахунків до виконаних рейсів та фактичним списанням у серпні 2018 року на 3633,02 грн. (ПДВ - 726,61 грн.);

- перевищення фактичних витрат палива над встановленою нормою витрат на 142,37 л. * 20,1 грн. = 2861,64 грн. (ПДВ - 572,33 грн.);

- списання бензину марки А-95 без будь-якого нормування тавідповідного відображення згіно первинних документів у бухгалтерському обліку - 180 л. на загальну суму без ПДВ 4356,84 грн. (ПДВ - 871,37 грн.).

З урахуванням викладеного, перевіркою встановлено порушення ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено показники у рядку 4.1 Декларації з ПДВ за липень 2018 року "Нараховано податкових зобов'язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України" на загальну суму ПДВ 2170 грн.

Протокольною ухвалою від 21.03.2019 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи у письмовому провадженні.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАСТ-ТРАНС" (ідентифікаційний код 30367782) зареєстроване в якості юридичної особи 19.03.1999 за адресою: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1.

Позивачем 20 вересня 2018 року було подано до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2018 року з додатками, що підтверджується квитанцією №2 від 20.08.2018р., реєстраційний номер .

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів та рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми правонаступника (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року).

Згідно даних податкової декларації податкові зобов'язання складають - 132 266 грн. (рядок 9); податковий кредит - 435 865 грн. (рядок 17); від'ємне значення - 303 599грн. (рядок 19) бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягає 303 599 грн.

Судом встановлено, що у період з 19.10.2018 по 01.11.2018 Головним управління ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ВАСТ-ТРАНС" з питань правомірності декларування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за серпень 2018 року, яка виникла за рахунок поточного від'ємного значення ПДВ.

Результати перевірки оформлені актом від 08.11.2018 №959/10-36-12-02/30367782 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що не зважаючи на затвердження наказом від 02.05.18 №02- 05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству» головному бухгалтеру ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» проводити списання палива по факту його використання відповідно до подорожніх листів та виконаних розрахунків до виконаних рейсів згідно подорожніх листів, первинним документом згідно якого проводиться списання дизельного пального є авансові звіти, що підтверджується карткою рахунку 23 (види витрат: дизпаливо).

Проведеною перевіркою списання палива відповідно до наданих подорожних листів та розрахунків до виконаних рейсів встановлено його списання у серпні 2018 року у кількості 83760,63 л. на суму 1682754,27 грн., що відповідає картці рахунку 23 (види витрат: дизпаливо) (Дт 23 Кт 203).

Згідно оборотно-сальдової відомості ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» за серпень 2018 року по рахунку 203, по субконто «Дизельне пальне» значаться кредитові обороти в кількості 83935,44 л. на суму, 1686387,29 грн. Різниця між списанням дизельного палива по рахунку 203 та розрахунків до викопаних рейсів згідно до подорожніх листів, рахунку 23 субконто дизпаливо складає 3633,02 грн. (ПДВ - 726,61 грн.).

Проведеною перевіркою використання дизельного палива у господарській діяльності ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» з урахуванням норм витрат встановлених наказом ТОВ «ВАС Г-ТРАНС» від 02.05.18 №02-05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству» встановлено наступне.

1. Згідно подорожнього листа від 19.07.18 №442 та розрахунку до виконаного рейсу №457 від 08.08.18. Транспортний засіб А12851 В1/178-17 КХ показники спідометра при виїзді 879866 при заїзді 881826. загальний пробіг 1960 км. Дизпаливо при виїзді 100 л.. при заїзді 351 л.. Заправки дизельного палива на базі 850л. інші заправки 100 л. (здійсненні на заправочних станціях ТОВ Альянс-Холдинг). Розрахунок згідно норми 632,64л. фактичні витрати - 699л.. перевитрата становить 66.36 л.

2. Згідно подорожнього листа від 29.08.18 №539 та розрахунку до викопаного рейсу №50.3 від 31.08.18. Транспортний засіб АІ 0326 ЕТ/АІ 3776 ХК показники спідометра при виїзді 812042 при заїзді 812225. загальний пробіг 183 км. Дизпаливо при виїзді - 365 л.. при заїзді 285 л.. Заправки дизельного палива па базі 0 л. інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми 61.96 л. факт 80 л. перевитрата 1 8.04 л.

3. Згідно подорожнього листа від 13.08.18 №496 та розрахунку до виконаного рейсу №13/08 від 13.08.18. Транспортний засіб 122-30 КМ/А1 0524 XX показники спідометра при виїзді 167737 при заїзді 167777. загальний пробіг 40 км. Дизпаливо при виїзді - 65 л.. при заїзді 240 л.. Заправки дизельного палива на базі 200л. інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми 12 факт 25 л. перевитрата 13 л.

4. Згідно подорожнього листа від 22.08.18 №488 та розрахунку до виконаного рейсу №488 від 28.08.18. Транспортний засіб 003-79 КМ/АІ 8022 XX показники спідометра при виїзді 69256 при заїзді 69675. загальний пробіг 419 км. Дизпаливо при виїзді - 155 л.. при заїзді 215 л.. Заправки дизельного палива на базі 200 л. інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми 130.4л. факт 140 л. перевитрата 9.60л.

5. Згідно подорожнього листа від 17.08.18 №508 та розрахунку до виконаного рейсу №483 від 20.08.18. Транспортний засіб АІ 8831 АТ/17816КХ показники спідометра при виїзді 91752 при заїзді 91923. загальний пробіг 171 км. Дизпаливо при виїзді 130 л.. при заїзді 155 л., Заправки дизельного палива па базі 100л. інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми 52.91л. факт 75 л. перевитрата 22.09 л.

6. Згідно подорожнього листа від 22.08.18 №519 та розрахунку до виконаного рейсу №485 від 27.08.18. Транспортний засіб АІ 20.34 ЕР/АІ 1411 КХ показники спідометра при виїзді 893890 при заїзді 894072. загальний пробіг 182 км. Дизпаливо при виїзді - 330 л.. при заїзді 360 л.. Заправки дизельного палива на базі 100л. інші заправки 0 л. Розрахунок згідно норми 56.72л. факт 70 л. перевитрата 13,28 л.

Перевіркою встановлено перевищення фактичних витрат палива над встановленою плановою нормою на 142.37 л. У серпні 2018 року проведено списання дизельного палива 83935,44 л. на загальну суму 1 686 387 по ціні 20.1 грн. за літр без ПДВ. Сума ПДВ по перевищенню фактичних витрат палива над встановленою плановою нормою складає 2.37 л. * 20.1 грн.* 20% = 572,33 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що у серпні 2018 року згідно акту на списання від 31.08.18 №СпТ-000046 проведено списання бензину А-95 по факту використання за серпень 2018 року в кількості 180 л. на загальну суму без ПДВ 4356.84 грн.

Надані на запит від 19.10.2018 №17899/10/10-36-12-02-10 "Про надання документів" до перевірки накази від 02.05.18 №02-05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству», від 02.05.18 №05-05/2018 «Для планування витрат оливи, мастильних матеріалів та експлуатаційних рідин з метою раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству» не встановлюють нормування витрат придбаного палива (бензину марки А-95) та його списання згідно первинних документів.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 23 за серпень 2018 року відсутнє списання за статтею витрат по субконто бензин А-95.

У серпні 2018 року проведено списання бензину марки А-95 180 л. на суму без ПДВ 4356,84 грн. (ПДВ - 871,37 грн.).

Зазначені суми ПДВ були включені ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» до податкового кредиту у періодах придбання у відповідності до вимог пунктів 198.1. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України.

Проведеною перевіркою встановлено використання частини придбаного дизельного палива, бензину марки А-95 у серпні 2018 року в операціях, що не можна віднести до господарської діяльністю у зв'язку із встановленням фактів:

- відхилення між списанням дизельного палива відповідно до подорожніх листів та розрахунків до виконаних рейсів та фактичним списанням у серпні 2018 року на 3633.02 грн. (ПДВ - 726,61 грн.);

- перевищенню фактичних витрат палива надвстановленою нормою витрат на 142.37 п. * 20.1 грн. = 2861.64 гри. (ПДВ 572,33 грн.);

- списання бензину марки А-95 без будь-якого нормування та відповідного відображення згідно первинних документів у бухгалтерському обліку - 180 л. на суму без ГГДВ 4356.84 грн. (ПДВ - 871,37 грн.).

У зв'язку з викладеним, відповідач дійшов висновку:

1. Документальною позаплановою виїзною перевіркою не встановлено порушень щодо відображення ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» (код за ) бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за серпень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.09.2018 №) в сумі 301429 грн.

2. Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» (код за СДРПОУ 30367782) з питання правомірності декларування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за серпень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.09.2018 №) встановлено порушення: п. 198.5. ст. 198. н.200.1. п.200.4 ст.200. в результаті чого у відповідності до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України:

- завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 2170 грн.

21 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі акта перевірки та його висновків акта перевірки було ухвалене податкове повідомлення-рішення форми «В1» №.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу при оформлені результатів перевірки її висновками та рішенням, прийнятим за наслідками такої, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що «перевіркою встановлено, що ТОВ «Васт-Транс» протягом серпня 2018 року в ході господарської діяльності здійснено перевезень вантажу по території України, які оподатковуються за ставкою 20% у розмірі 645750 грн. та сума ПДВ - 129 150 грн. та міжнародних перевезень вантажу на підставі яких задекларовано обсяг постачання по операціям, які оподатковуються за нульовою ставкою (вантажно-транспортні перевезення за межі митної території України) у розмірі 4 868 408 грн.».

Таким чином, відповідач підтвердив, що в ході господарської діяльності позивач здійснив перевезень по Україні та за її межами на загальну суму - 5 514 158 грн., сума ПДВ складає - 129 150 грн. з причини оподаткування за нульовою ставкою міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом (пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України).

Пунктом 2.14 Акта перевірки відповідач підтвердив, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за серпень 2018 року є здійснення операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, а саме: вантажно-транспортні перевезення за межі митної території України у сумі 4 868 408 грн., що скпадас 88% від загальної суми обсягу постачання за серпень 2018 року.

В подальшому, аналізуючи подорожні листи, що були оформлені під час здійснення господарської діяльності позивача, відповідач констатує про використання дизельного палива в операціях, що не можна віднести до господарської діяльності у зв'язку з встановленням фактів, в тому числі, з перевищення фактичних витрат палива над встановленою нормою витрат на 142,37л.

Відповідач не обгрунтував у встановлений законодавством спосіб, яким чином частину маршруту з перевезення вантажу він визнав здійсненою не в господарській діяльності.

Крім того, згідно відзиву на позовну заяву відповідач необгрунтовано посилається на списання пального позивачем згідно авансових звітів, неодноразово зазначаючи про списання позивачем дизельного пального згідно наказу від 02.05.2018р. №02-05/2018 «Для планування витрат палива з метою його раціонального використання на автомобільному транспорті по підприємству», пунктом 5 якого встановлено списання палива по факту його використання відповідно до подорожніх листів та виконаних розрахунків до виконаних рейсів згідно подорожніх листів.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що Наказ від 30.04.2018 №30/04/18 видано без врахування будь-яких технічних характеристик вантажного транспорту підприємства не обґрунтовуючи, яке відношення даний наказ має до проведеної перевірки (період - серпень 2018 року).

У відзиві на позов відповідач підтверджує, що проведеною перевіркою встановлено, що у серпні 2018 року згідно акта на списання від 31,08.2018р. №СпТ-000046 проведено списання бензину А-95 по факту використання за серпень 2018р. у кількості 180л. на загальну суму без ПДВ -4356,84 грн.(ПДВ -871,37грн.).

При цьому відповідач зазначає, що з причини відсутності «затвердженої наказом про облікову політику підприємства форми первинного документу для списання бензину, мастильних матеріалів та рідин» відповідач не відносить використання бензину, мастил та рідин до операцій, що є господарською діяльністю позивача.

Відповідач жодним чином не обгрунтував свій висновок та не зазначив норму податкового законодавства, яка зобов'язує позивача затверджувати наказом про облікову політику підприємства форми первинних документів.

Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що проведеною перевіркою встановлено використання частини придбаного дизельного палива, бензину марки А-95 у серпні 2017 року в операціях, що не можна віднести до господарської діяльності у зв'язку із встановленням фактів:

- відхилення між списанням дизельного палива відповідно до подорожніх листів та розрахунків до виконаних рейсів та фактичним списанням у серпні 2018 року на 3633,02 грн. ( ПДВ - 726,61 грн.);

- перевищенню фактичних витрат палива над встановленою нормою витрат на 142,37л. х 20,10 грн. = 2861,64 грн. ( ПДВ - 572,33 грн.);

- списання бензину марки А-95 без будь-якого нормування та відповідного відображення згідно первинних документів у бухгалтерському обліку 180 л. на суму 4356,84 грн. (ПДВ - 871,37 грн.).

На думку суду, відповідач неправомірно зменшив суму бюджетного відшкодування, заявлену позивачем у податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року на підставі зменшеної суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2018 року.

Не погоджується суд із твердженням відповідача про списання позивачем у серпні 2018 року дизельного палива у кількості 83 760,63 л. на суму 1 682 754,27 грн. (картка рахунку 23).

Аналітичний облік за рахунком 23 "Виробництво" ведеться за видами виробництв, за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється. На великих виробництвах аналітичний облік витрат може вестися за підрозділами підприємства та центрами витрат і відповідальності.

Для відслідковування руху фактично використаного дизельного пального з кредиту рахунку 203 у кількості 83 935,44 літрів, необхідно здійснити аналіз субрахунку 203 «Паливо» по кредиту у кореспонденції з іншими бухгалтерськими рахунками по дебету: 23 «Виробництво, 203 «Паливо» 92 «Адміністративні витрати», та інші.

Із наданої позивачем інформації, що відображена у субрахунку 203 «Паливо» слідує, що відбувся рух дизельного палива у виробництво, переміщення на інший склад, та адміністративні витрати.

Для здійснення аналізу щодо кількості дизельного пального фактично використаного на виробництво в літрах і гривнях, необхідно опрацювати оборотно-сальдову відомість по рахунку 23 «Виробництво» по дебету, стаття витрат «Дизпаливо», так картку рахунку 23 «Виробництво» стаття витрат «Дизпаливо», оборотно-сальдову відомість та картку по рахунку 92 «Адміністративні витрати».

В картці рахунку 92 «Адміністративні витрати» вказано кількість літрів та вартість дизельного пального використаного у виробництві послуг (перевезенні вантажів автомобільним транспортом) - рахунок 92 «Адміністративні витрати» - 175 літрів . Разом фактично використано 83 935,44л. на загальну суму - 1 686 387,29 грн.

За даними бухгалтерського обліку позивача фактично витрачено дизельного пального у серпні 2018 року у кількості 83 935,44 літрів , в тому числі адміністративні витрати 175л., що підтверджується первинними документами.

Окрім того, судом встановлено, що позивач здійснює фактичне палива, мастильних матеріалів та рідин за фактом їх використання автомобілями з урахуванням норм витрат на підставі Акта на списання від 31.08.2018р. №СпТ-000045, що знаходить своє відображення у картці рахунку 92 «Адміністративні витрати».

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви Реєстру розрахунків та подорожніх листів за серпень 2018 року кількість дизельного палива, фактично списана позивачем у серпні 2018 року у межах господарської діяльності по виконаним рейсам складає - 83 760,63 л. (картка рахунку 23), згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку: 203 - ТМЦ - дизпаливо - 83 935,44 л. на загальну суму - 1 686 387,29грн., в тому числі - 175л. по картці рахунку: 92 - дизпаливо на суму 3633,02 грн..

Таким чином, відповідач у відзиві на позов неправильно встановив кількість фактично списаного пального у серпні 2018 року у кількості 83 760,63 л. на суму 1 682 754,27 грн. при зазначенні позивачем у оборотно-сальдовій відомості по рахунку: 203 - ТМЦ - дизпаливо - 83 935.44 л. на загальну суму - 1 686 387,29 грн.

Щодо зазначення відповідачем у відзиві на позов про порушення позивачем норм списання дизельного палива та бензину марки А-95, встановлених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43 «Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (далі - Наказ №43) суд зазначає наступне.

Даний наказ не має імперативного характеру для підприємства з організаційно- правовим статусом як у позивача, у зв'язку з чим не може бути обов'язковим для визначення бази при обчисленні об'єкта оподаткування, зокрема, з урахуванням того, що серед встановлених чинним податковим законодавством обмежень щодо формування складу витрат та податкового кредиту відсутнє застереження стосовно не можливості включення до їх складу фактичних витрат на паливо, які перевищують вказані нормативи у Нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті.

У відзиві на позов, так само як і в Акті перевірки, відповідач зазначає про те, що наказ Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» не носить імперативного характеру для підприємства з організаційно-правовим статусом, як у позивач, але на думку відповідача позивач зобов'язаний застосовувати судову практику ВАСУ та листи Міністерства юстиції України.

Відповідно до п.3.1 ст. 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, вищевказаний наказ Міністерства транспорту України та лист Міністерства юстиції України не носять імперативного характеру для позивача та не входить до складу податкового законодавства України та не регулюють правовідносини з оподаткування з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декчарації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідач у Акті перевірки підтвердив, що обсяги з «придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України» без податку на додану вартість складають 2 183 235 грн., сума ПДВ - 436647 грн. (п. 3.5 Акту перевірки) (з урахуванням коригування р. 14 на 782 грн. ) - 435 685грн., згідно податкової декларації з ПДВ за серпень 2018 року сума зобов'язань позивача складає -132 266 грн., з урахуванням коригування.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду відповідач мав розрахувати суму бюджетного відшкодування на підставі фактично підтверджених ним показників кредиту та зобов'язань позивача: 132 266 грн. - 435 865 грн. = - 303 599 грн.

Станом на дату подання податкової декларації за серпень 2018 року за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 333 029,52 грн., сума податкового боргу- 0,00 грн.

Згідно Додатку №1 до Акта перевірки загальна сума фактичних оплат позивача у серпні 2018 року склала - 1 839 577 грн., в тому числі ПДВ - 316 062 грн.

Таким чином, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті - (-303 599 грн.) є меншим ніж фактично сплачена позивачем сума ПДВ у звітному податковому періоді ( серпень 2018 р.) постачальникам таких товарів/послуг (316 062 грн.) та не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (333 029.52 грн.).

Також, суд не погоджується із твердженням відповідача у відзиві на позов про порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України виходячи із наступного.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Частиною другою пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до повного тексту пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України:

Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/ виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 серпня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

- придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Іншого випадку встановлення використання платником податку придбаних товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, законодавець не встановив.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач не зазначив законний спосіб віднесення не господарської діяльності пального, мастил та рідин, за таких обставин висновок про зменшення суми бюджетного відшкодування є таким, що не відповідає дійсності.

Крім того, у відзиві на позов зазначено про нарахування відповідачем позивачу податкових зобов'язань на загальну суму 5780 грн.

Оскільки позивач не отримував податкового повідомлення-рішення форми «Р» , яке приймається у разі виявлення за результатами перевірок завищення або заниження податкових зобов'язань платника податків та за наслідками таких перевірок, передбачених платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення- рішення.

Відповідно до відзиву на позов відповідач зазначає, що позивачу нараховано податкові зобов'язання відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України на загальну суму 2170 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду (р.19) на суму 2170 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за серпень 2018 року.

Норми Порядку №1204 встановлюють у такому випадку складання окремих податкових повідомлень-рішень:

- у разі виявлення за результатами перевірок заниження суми податкових зобов'язань для цілей розділу V Кодексу - форми «Р»;

- у разі зменшення контролюючим органом суми від'ємного значення суми податку на додану вартість - форми «В4»;

- у разі зменшення контролюючим органом суми бюджетного відшкодування - форми «В 1».

Зменшити суму бюджетного відшкодування законним способом можливо лише на підставі податкового повідомлення-рішення про зменшення контролюючим органом суми від'ємного значення суми податку на додану вартість (ПНР форми «В4»),

Зменшити суму від'ємного значення суми податку на додану вартість законним способом можливо лише на підставі податкового повідомлення-рішення, в тому числі, про збільшення суми податкових зобов'язань для цілей розділу V Кодексу (форми «Р»),

Мотивувальна та регулятивна частина Акта перевірки не відповідають критерію юридичної значимості та не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його права на заявлену суму бюджетного відшкодування та не породжують будь-яких обов'язків щодо збільшення суми податкових зобов'язань, зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість, зазначених у податковій декларації з ПДВ за серпень 2018р. або про наявність або відсутність права на бюджетне відшкодування.

Податкові повідомлення-рішення форми «Р», «В1» та «В4» позивач має право оскаржити в адміністративному або судовому порядку у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України.

Згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 21.11.2018р. форми «В1» відповідач встановив порушення п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 та зменшив суму бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок за серпень 2018 року у розмірі 2170,00 грн. та нарахував штраф у розмірі 1085 грн. без прийняття попередньо рішення про збільшення податкових зобов'язань та зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Таким чином, відзив на позовну заяву не обгрунтовує правомірність зміни показників, задекларованих позивачем у податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року податкових зобов'язань та суми від'ємного значення, обчисленої позивачем у відповідності до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України та не спростовує зазначеного в адміністративному позові.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача було заявлено клопотання про компенсацію судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн., на підтвердження чого надав: договір про надання правничої допомоги №26/10 від 26.10.2018, акт виконаних робіт від 30.11.2018, платіжне доручення від 22.11.2018 №13677 про сплату таких послуг.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" судові витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.11.2018 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" () сплачений ним судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" () судові витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000(десять тисяч) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.