Справа № 826/4438/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 квітня 2019 року № 826/4438/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Шарій А.А., представника позивача Квітко Є.В., представника відповідача Борисевича Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

19.03.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» (ТОВ «Юрія-фарм») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Офіс великих платників податків ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 №.

В обґрунтування адміністративного позову з урахуванням додатково наданих пояснень зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 № прийняте на основі необґрунтованих висновків акту перевірки від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129 щодо порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР в частині порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактами №59-16/У від 28.10.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №60-16/У від 28.10.2016, №68-16/У від 26.12.2016, №67-16/У від 26.12.2016, №63-16/У від 25.11.2016, №26-17/У від 24.02.2017, №70-16/У від 26.12.2016, №47-16/У від 23.09.2016, №64-16/У від 25.11.2016, №65-16/У від 25.11.2016, №69-16/У від 26.12.2016, №66-13/К від 29.10.2013, №39-19/К від 29.04.2016.

Позивач зазначає, що відповідач при обчисленні строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (ЗЕД) безпідставно застосовує положення постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 14.09.2016 №386 та від 13.12.2016 №410 згідно яких розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів. Так, відповідачем не враховано, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 №410 із змінами внесеними постановою Національного банку №41 від 25.05.2017, якою, зокрема, виключено з цієї постанови норму про тимчасові строки розрахунків (120 днів), а відтак необхідно керуватися в зазначеними в частині першій статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», тобто граничний строк розрахунків не повинен перевищувати 180 днів.

Також позивач вказав, що контракт №39-19/К від 29.04.2016 був об'єктом дослідження попередньої податкової перевірки за наслідками якої складено акт від 14.06.2017 №1451/28-10-14-02/30109129, а з моменту складання цього акту ТОВ «Юрія-фарм» не здійснював нових поставок за контрактом №39-19/К від 29.04.2016.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що в податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2017 № зазначено про його прийняття на підставі висновків акту перевірки №4692/28-10-14-02/36138418 від 05.12.2017. При цьому, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АДАМА України» (ТОВ «АДАМА України»).

Звітом аудитора аудиторської фірми «Консультант-2» від 10.10.2018 засвідчено відсутність на ТОВ «Юрія-фарм» будь-яких інших документів, виданих Офісом великих платників податків ДФС, крім податкового повідомлення рішення № від 26.12.2017, що свідчили б про повідомлення про нарахування штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на підставі Акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» №4692/28-10-14-02/30109129 від 05.12.2017. Відповідно відсутні підстави для нарахування та сплати зобов'язань з нарахування штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на підставі акту №4692/28-10-14-02/30109129 від 05.12.2017.

Тому, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 №, яким ТОВ «Юрія-фарм» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, прийняте на підставі висновків акту перевірки ТОВ «АДАМА України», що суперечить принципу індивідуальної відповідальності та вказує на протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Юрія-фарм» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129. Відповідач зазначає, що позивачем отримано валютну виручку за вказаними контрактами в сумі 2871419,4 дол. США з порушенням термінів розрахунків у сфері ЗЕД, які на час виникнення спірних правовідносин визначались постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 07.06.2016 №342 (у редакції від 28.07.2016 яка діяла з 29.07.2016), постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 14.09.2016 №386 (діяла з 15.09.2016 по 15.12.2016) та постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 №410 (діяла з 16.12.2016 по 16.06.2017). Вказаними постановами передбачався строк розрахунків у сфері ЗЕД у 120 днів, а тому є необґрунтованими доводи позивача про те, що в період розрахунків за вказаними контрактами строк розрахунків у сфері ЗЕД у 180 днів.

Щодо контракту №39-19/К від 29.04.2016 відповідач вказав, що даний контракт дійсно був предметом перевірки за наслідками якої складено акт від 14.06.2017 №1451/28-10-14-02/30109129. Разом з цим, така перевірка проводилась за період до 01.09.2016, в той час перевірка, результати якої відображені у акті від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129, охопила період з 01.09.2016 по 03.11.2017. До того ж, станом на 03.11.2017 виконання цього контракту тривало, в бухгалтерському обліку ТОВ «Юрія-фарм» за даним контрактом по рахунку 362 обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість.

Стосовно зазначення в податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2017 № акту перевірки від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/36138418 є технічною помилкою, яка жодним чином не спростовує висновки перевірки щодо виявлених порушень та яка не призвела до невірного визначення розміру грошового зобов'язання позивача.

В ході судового засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

У період з 20.11.2017 по 28.11.2017 року на підставі направлення від 20.11.2017 №991 виданого Офісом великих платників податків ДФС та згідно наказу відповідача «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» від 17.11.2017 №2632 - заступником начальника відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Чорною Оксаною Василівною проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юрія-фарм» з питань дотримання вимог валютного законодавства по контрактах №59-16/У від 28.10.2016, №60-16/У від 28.10.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №65-16/У від 25.11.2016, №66-13/К від 29.10.2013, №64-16/У від 25.11.2016, №63-16/У від 25.11.2016, №39-19/К від 29.04.2016, №68-16/У від 26.12.2016, №67- 16/У від 26.12.2016, №70-16/У від 26.12.2016, №69-16/У від 26.12.2016, №47-16/У від 23.09.2016, №46-16/UGA від 17.08.2016, №26-17/У від 24.02.2017 за період з 01.09.2016 по 03.11.2017 на підставі отриманої податкової інформації від уповноваженого банку ПАТ «Укрсоцбанк».

За результатами перевірки складено акт від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129.

В ході перевірки виявлено та відображено в акті від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129 порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині прострочення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, зокрема щодо контрактів:

- №59-16/У від 28.10.2016 укладений з нерезидентом AK «Navoiy Dori-Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно вантажно-митної декларації ВМД від 31.10.2016 за який не проведено розрахунок 184803,16 дол. США, граничний термін надходження коштів 28.02.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 06.03.2017, кількість днів прострочення - 5;

- №58-16/У від 28.10.2016 укладений з нерезидентом ООО «Sirdaryo Dori-Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 31.10.2016 за який не проведено розрахунок 383652,44 дол. США, граничний термін надходження коштів 28.02.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 24.03.2017, кількість днів прострочення - 23;

- №60-16/У від 28.10.2016 укладений з нерезидентом «Samarqand Dori-Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 31.10.2016 за який не проведено розрахунок 143935,78 дол. США, граничний термін надходження коштів 28.02.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 06.03.2017, кількість днів прострочення - 5;

- №68-16/У від 26.12.2016 укладений з нерезидентом АК «Дори-Дармон» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 29.12.2016 за який не проведено розрахунок 195315,85 дол. США граничний термін надходження коштів 28.04.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 12.05.2017, кількість днів прострочення - 13; вартість поставленого товару згідно ВМД від 30.12.2016 за який не проведено розрахунок 244318 дол. США граничний термін надходження коштів 29.04.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 12.05.2017, кількість днів прострочення - 12;

- №67-16/У від 26.12.2016 укладений з нерезидентом ООО «Sirdaryo Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 29.12.2016 за який не проведено розрахунок 143949,32 дол. США, граничний термін надходження коштів 28.04.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 07.06.2017, кількість днів прострочення - 39;

- №63-16/У від 25.11.2016 укладений з нерезидентом ООО «Sirdaryo Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару за який не проведено розрахунок 332645,88 дол. США, граничний термін надходження коштів 30.03.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 11.04.2017, кількість днів прострочення - 11;

- №26-17/У від 24.02.2017 укладений з нерезидентом «O'zbekiston Dori-Ta'minoti» (Республіка Узбекистан), станом на 03.11.2017 виконання контракту триває в бухгалтерському обліку ТОВ «Юрія-фарм» за даним контрактом по рахунку 362 обліковується прострочена дебіторська заборгованість на суму 193813 дол. США;

- №70-16/У від 26.12.2016 укладений з нерезидентом «SURXON DORI-DARMON» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 29.12.2016 за який вчасно не проведено розрахунок 243755,37 дол. США, граничний термін надходження коштів 28.04.2017, дата надходження коштів 05.05.2017, кількість днів прострочення - 7;

- №47-16/У від 23.09.2016 укладений з нерезидентом «GRASE PHARMA» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 11.11.2016 за який вчасно не проведено розрахунок 43401,6 дол. США, граничний термін надходження коштів 11.03.2017, дата надходження коштів 21.03.2017, кількість днів прострочення - 10;

- №64-16/У від 25.11.2016 укладений з нерезидентом АК «Дори-Дармон» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 30.11.2016 за який не проведено розрахунок 336679,46 дол. США, граничний термін надходження коштів 30.03.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 11.04.2017, кількість днів прострочення - 11;

- №65-16/У від 25.11.2016 укладений з нерезидентом АК «Andijon Dori-Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 30.11.2016 за який не проведено розрахунок 332736,17 дол. США, граничний термін надходження коштів 30.03.2017, дата прийняття до розгляду судом позовної заяви 11.04.2017, кількість днів прострочення - 11;

- №69-16/У від 26.12.2016 укладений з нерезидентом AK «BUXORO Dori-Darmon» (Республіка Узбекистан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 30.12.2016 за який вчасно не проведено розрахунок у сумах: 95516,21 дол. США, граничний термін надходження коштів 29.04.2017, дата надходження коштів 04.05.2017, кількість днів прострочення - 5; 142242,88 дол. США, граничний термін надходження коштів 29.04.2017, дата надходження коштів 02.06.2017, кількість днів прострочення - 34;

- №66-13/К від 29.10.2013 укладений з нерезидентом ТОО НПО «Зерде» (Республіка Казахстан), вартість поставленого товару згідно ВМД від 30.11.2016 за який вчасно не проведено розрахунок 48467,52 дол. США, граничний термін надходження коштів 30.03.2017, дата надходження коштів 04.04.2017, кількість днів прострочення - 5;

- №39-19/К рік 29.04.2016 укладений з нерезидентом «KAZNANO - Медецина» (Республіка Казахстан), вартість поставленого товару за який вчасно не проведено розрахунок 290561,61 дол. США.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки, які рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 21.12.2017 №66166/10/28-10-14-02-10 залишені без задоволення.

На підставі вказаних висновків акту від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 №, яким ТОВ «Юрія-фарм» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 3238410,51 грн.

Згідно наявного в матеріалах розрахунку пені податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 № нараховано пеню ТОВ «Юрія-фарм» за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за наступними контрактами:

- №59-16/У від 28.10.2016 в розмірі 74994,06 грн;

- №58-16/У від 28.10.2016 в загальному розмірі 716165,31 грн;

- №60-16/У від 28.10.2016 в загальному розмірі 58409,87 грн;

- №68-16/У від 26.12.2016 в загальному розмірі 435782,78 грн;

- №67-16/У від 26.12.2016 в загальному розмірі 447181,44 грн;

- №58-16/У від 28.10.2016 в загальному розмірі 296124,66 грн;

- №70-16/У від 26.12.2016 в розмірі 135913,24 грн;

- №47-16/У від 23.09.2016 в розмірі 35036,33 грн;

- №64-16/У від 25.11.2016 в загальному розмірі 299715,39 грн;

- №65-16/У від 25.11.2016 в загальному розмірі 296205,04 грн;

- №69-16/У від 26.12.2016 в загальному розмірі 423270,43 грн;

- №66-13/К від 29.10.2013 в розмірі 19611,94 грн.

Позивач не погодився із податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 № та оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 03.03.2018 №7713/6/99-99-11-01-02-25 скарга ТОВ «Юрія-фарм» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 № - без змін.

Позивач не погоджується із результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 № та вважає вказане рішення протиправним, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що згідно підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (ПК України) пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Обмеження за строками розрахунків при експорті товарів/послуг встановлені статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»), згідно з якою виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною п'ятою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що підставою для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД слугував висновок відповідача про порушення таких строків щодо товарів поставлених позивачем на користь нерезидентів на умовах контрактів №59-16/У від 28.10.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №60-16/У від 28.10.2016, №68-16/У від 26.12.2016, №67-16/У від 26.12.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №70-16/У від 26.12.2016, №47-16/У від 23.09.2016, №64-16/У від 25.11.2016, №65-16/У від 25.11.2016, №69-16/У від 26.12.2016, №66-13/К від 29.10.2013 та згідно вантажних митних декларацій оформлених 31.10.2016, 11.11.2016, 30.11.2016, 29.12.2016 та 30.12.2016.

Встановлено, що в період оформлення вказаних вантажних митних декларацій граничні терміни розрахунків, які передбачені статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» змінено з 180 на 120 календарних днів згідно наступних постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 14.09.2016 №386, яка діяла з 15.09.2016 по 15.12.2016, та від 13.12.2016 року №410, яка діяла з 16.12.2016 по 16.06.2017.

Щодо доводів позивача з приводу того, що до спірних відносин має бути застосована постанова правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 року №410 із змінами внесеними постановою Національного банку України №41 від 25.05.2017, якою виключено з цієї постанови норму про тимчасові строки розрахунків (120 днів) та яка фактично пом'якшує відповідальність резидентів, в силу приписів статті 58 Конституції України, суд вважає помилковими та зазначає наступне.

Дійсно, положення постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 13.12.2016 року №410 про застосування строку розрахунків 120 календарних днів діяло до 25.05.2017 включно, оскільки постановою Правління Національного банку України від 25.05.2017 №41, яка набрала чинності 26.05.2017, до неї внесено зміни, а саме, виключено пункт 1 про застосування строку розрахунків 120 календарних днів.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закон не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він скасовує або пом'якшує юридичну відповідальність.

У рішенні від 09.02.1999 у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Між тим, постановами Правління Національного банку України безпосередньо не встановлено, не скасовано та не змінено види юридичної відповідальності для учасників спірних відносин, а визначено лише розмір граничного строку проведення розрахунків в іноземній валюті. Таким чином, до спірних відносин підлягають застосуванню постанови Правління Національного банку України, чинні на час виникнення спірних відносин.

Віповідно до пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136, день виникнення порушення - перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією висновків.

Згідно розділу 2 даної Інструкції, зокрема пункту 2.2, відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення відповідної документації.

Таким чином, починаючи з 26.05.2017 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк 180 календарних днів.

У разі не завершення станом на 26.05.2017 розрахунків за експортними та імпортними операціями поширюється дія постанови Правління Національного банку України «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» від 25.05.2017 №41, відповідно такі розрахунки здійснюються у строк 180 календарних днів.

Отже, якщо станом на 26.05.2017 120-денний строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не закінчився, то такі розрахунки здійснюються у строк, що не перевищує 180 календарних днів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що строк розрахунку за товари поставлені позивачем нерезидентам на умовах контрактів №59-16/У від 28.10.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №60-16/У від 28.10.2016, №68-16/У від 26.12.2016, №67-16/У від 26.12.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №70-16/У від 26.12.2016, №47-16/У від 23.09.2016, №64-16/У від 25.11.2016, №65-16/У від 25.11.2016, №69-16/У від 26.12.2016, №66-13/К від 29.10.2013 та згідно вантажних митних декларацій оформлених 31.10.2016, 11.11.2016, 30.11.2016, 29.12.2016 та 30.12.2016 становить 120 днів з дня оформлення відповідних вантажних митних декларацій.

Фінансова відповідальність за порушення строків встановлена частиною першою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», згідно з якою порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно із частиною шостою статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Судом встановлено, що відповідач обрахував кількість днів прострочення розрахунків враховуючи факти звернення ТОВ «Юрія-фарм» до Господарського суду міста Києва з відповідними позовами до резидентів про стягнення заборгованості.

Так, кінцевим днем терміну прострочення відповідач вказав день надходження вказаних позовів ТОВ «Юрія-фарм» до Господарського суду міста Києва та не нараховував пеню з моменту прийняття позовів до дати розгляду судом справ про стягнення вказаної заборгованості.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність нарахування відповідачем пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 3238410,51 грн на підставі податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 №.

Крім того, з огляду на фактичне нарахування відповідачем пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на підставі податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 № за порушення таких строків щодо товарів поставлених позивачем на користь нерезидентів на умовах контрактів №59-16/У від 28.10.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №60-16/У від 28.10.2016, №68-16/У від 26.12.2016, №67-16/У від 26.12.2016, №58-16/У від 28.10.2016, №70-16/У від 26.12.2016, №47-16/У від 23.09.2016, №64-16/У від 25.11.2016, №65-16/У від 25.11.2016, №69-16/У від 26.12.2016, №66-13/К від 29.10.2013, суд не враховує та вважає такими, що не стосуються предмету спору, доводи позивача про необґрунтованість висновків відповідача в частині встановлених порушень термінів розрахунків за контрактами №63-16/У від 25.11.2016, №26-17/У від 24.02.2017 та №39-19/К від 29.04.2016.

Стосовно посилань позивача на те, що в податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2017 № зазначено про його прийняття на підставі висновків акту перевірки №4692/28-10-14-02/36138418 від 05.12.2017, в той час як належить ТОВ «АДАМА України», а згідно звіту аудитора аудиторської фірми «Консультант-2» від 10.10.2018 засвідчено відсутність на ТОВ «Юрія-фарм» будь-яких інших документів, виданих Офісом великих платників податків ДФС, крім податкового повідомлення рішення № від 26.12.2017, що свідчили б про повідомлення про нарахування штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на підставі Акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» від 05.12.2017№4692/28-10-14-02/30109129, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що дійсно в податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2017 № зазначено про його прийняття на підставі акту перевірки від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/36138418.

При цьому, відповідач стверджує, що зазначення в податковому повідомленні-рішенні від 26.12.2017 № помилкового коду ЄДРПОУ в кінці номеру акту перевірки від 05.12.2017 №4692/28-10-14-02/30109129 є технічною помилкою, яка жодним чином не спростовує висновки перевірки щодо виявлених порушень та яка не призвела до невірного визначення розміру грошового зобов'язання позивача.

Відповідно частини п'ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.08.2018 у справі №802/1198/16-а зазначив, що окремі недоліки, допущені податковим органом при оформленні податкового повідомлення-рішення не впливають на факт доведеності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту видається можливим чітко встановити його зміст (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли окремі елементи спірного рішення є недотриманими.

Суд вважає, що зі спірного податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 № можливо встановити його зміст, суть порушення допущеного позивачем, законодавчі підстави та розмір санкцій застосованих таким рішенням. Крім того, факт допущення порушення підтверджується матеріалами справи, а розмір пені відповідним розрахунком.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 № суд розцінює як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення та не можуть слугувати підставою для скасування такого рішення. Водночас, скасування вказаного рішення лише з цієї підстави було б проявом надмірного формалізму та не відповідало б цілям і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб'єктом владних повноважень виконано, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідачів відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідачі не понесли витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв'язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрія-фарм» (місцезнаходження юридичної особи: 03680, місто Київ, вулиця М. Амосова, будинок 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 30109129).

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження юридичної особи: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39440996).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 05.04.2019.

Суддя О.М. Чудак