Справа № 335/1643/19
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1643/19 2-а/335/67/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Запорізькій області інспектора лейтенанта поліції Никитенко Мирослави Валентинівни, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови серії ЕАВ № 881376 про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП в Запорізькій області інспектора лейтенанта поліції Никитенко М.В., Управління патрульної поліції в Запорізькій області, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 881376 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2019 року.

Зазначає, що 30.01.2019 року, поліцейським УПП в Запорізькій області інспектором лейтенантом поліції Никитенко М.В. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 881376. Відповідно до винесеної постанови, його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, за порушення пункту 8.7.3. ґ ПДР, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофору.

Однак ОСОБА_1 зазначає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства України, оскільки він, 30.01.2019 року керуючи транспортним засобом «BMW Х1», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався вулицею Перемоги. На перехресті вул. Перемоги та вул. Панфіловців у м. Запоріжжі, пересік стоп-ліню та почав маневр повороту ліворуч, на дозволяючий сигнал світлофору згідно правил дорожнього руху й не створюючи будь-яких перешкод учасникам дорожнього руху закінчив маневр повороту.

Також він зазначає, що поліцейський пропонував йому вирішити сплату адміністративного правопорушення на місці зупинки транспортного засобу без винесення постанови про накладення адміністративного стягнення й протягом їх діалогу декілька разів вимикав боді-камеру. Він пояснював інспектору, що правил дорожнього руху не порушував, а здійснював маневр із дотриманням ПДР України та у строгій відповідності до норм чинного законодавства.

Однак, не беручи до уваги зауваження та усні пояснення позивача, що були надані ним інспектору, всупереч аргументам, що висувались позивачем, відповідачем у справі відносно ОСОБА_1 було складено вищезазначену постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Посилаючись на вимоги п.п. 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 вважає, що його дії жодним чином не порушували вимоги Правил дорожнього руху, а тому він наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 01.103.2019 року, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі отримали повідомлення про дату та час судового засідання, однак у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, будь яких заяв чи клопотання не надали.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Відповідачами не надано суду ні відзиву на позовну заяву, ні доказів, у зв'язку з чим справа вирішується за наявними матеріалами згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Відповідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 881376 від 30.01.2019 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

В оскаржуваній постанові вказується, що 30.01.2019 року о 09:03:14: ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. Панфіловців, 63 в м. Запоріжжі, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим порушив п. 8.7.3. ґ Правил дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, суду не надано.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суду, відповідно до ст. 77 КАС України, не надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги у сумі 3 000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорара адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

ВССУ у справі № 6-32389ск15 та ВССУ від 14.09.2016 року у справі 537/3062/15-ц зазначив, що склад та розмір таких витрат є предметом доказування у справі. Доказами витрат є: договір доручення або про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Можуть бути також стягнуті витрати на правову допомогу, які понесені стороною і у разі вчинення дій поза судовим засіданням, але у конкретній справі, що розглядається судом.

Однак, на підтвердження судових витрат на оплату правничої допомоги у сумі 3 000 грн. 00 коп., позивачем не надано жодного доказу, у зв'язку з чим, суд вважає, що вказані витрати не підлягають стягненню, оскільки позивачем не доведено обставин надання йому адвокатом правової допомоги. Таким чином, у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 286, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Никитенко Мирослави Валентинівни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 881376 від 30.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги у сумі 3 000 грн. 00 коп. - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б) протягом десяти днів з його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О. Макаров