Справа № 160/933/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року Справа № 160/933/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
30.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № НОМЕР_1, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні 12.03.2019 року представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
25.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, було проведено камеральну перевірку КП «Жовтоводський водоканал» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за серпень 2014 року, березень-квітень, серпень-грудень 2016 року та січень-серпень 2017 року.
- податкове повідомлення-рішення № 1632202 від 26.08.2014 року з граничним терміном сплати 22.09.2014 року, дата фактичного погашення - 01.11.2017 року, кількість днів затримки 247;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 7 від 30.03.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_7 від 17.03.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.03.2016 р., дата фактичного погашення - 26.06.2017 р., 23.06.2017 р., 22.06.2017 р., 20.06.2017 р., 19.06.2017 р., 15.06.2017 р., кількість днів затримки 192, 189, 188, 186, 185, 181, відповідно;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 24 від 29.04.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_8 від 19.04.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.04.2016 р., дата фактичного погашення - 07.07.2017 р., 07.07.2017 р., 04.07.2017 р., 26.06.2017 р., кількість днів затримки 203, 200, 192, відповідно;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 30 від 30.08.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_9 від 17.08.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.08.2016 р., дата фактичного погашення - 28.07.2017 р., 27.07.2017 р., 26.07.2017 р., 24.07.2017 р., 21.07.2017 р., 19.07.2017 р., кількість днів затримки 224, 223, 222, 220, 217, 215, відповідно;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 31 від 30.09.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_10 від 15.09.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.09.2016 р., дата фактичного погашення - 23.08.2017 р., 17.08.2017 р., 16.08.2017 р., 15.08.2017 р., 14.08.2017 р., 09.08.2017 р., 28.07.2017 р., кількість днів затримки 250, 244, 243, 242, 241, 236, 224, відповідно;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 32 від 28.10.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_11 від 18.10.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.10.2016 р., дата фактичного погашення - 19.07.2017 р., 07.07.2017 р., кількість днів затримки 215, 203, відповідно;
- рішення ОДПС про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (ст. 100 Податкового кодексу України) № 33 від 30.11.2016 р. (декларація з ПДВ № НОМЕР_12 від 17.11.2016 р.) з граничним терміном сплати 30.11.2016 р., дата фактичного погашення - 08.09.2017 р., 30.08.2017 р., 28.08.2017 р., 23.08.2017 р., кількість днів затримки 266, 257, 255, 250, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 11.2016 року № НОМЕР_13 від 14.12.2016 р. з граничним терміном сплати 30.11.2016 р., дата фактичного погашення - 06.10.2017 р., 15.09.2017 р., 14.09.2017 р., 13.09.2017 р., 12.09.2017 р., 11.09.2017 р., кількість днів затримки 280, 259, 258, 257, 256, 255, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 12.2016 року № НОМЕР_14 від 17.01.2017 р. з граничним терміном сплати 30.12.2016 р., дата фактичного погашення - 01.11.2017 р., 25.10.2017 р., 13.10.2017 р., 11.10.2017 р., 10.10.2017 р., 09.10.2017 р., кількість днів затримки 275, 268, 256, 254, 253, 252, відповідно;
- податкове повідомлення-рішення № 1251407 від 10.02.2017 р. з граничним терміном сплати 06.04.2017 р., дата фактичного погашення - 15.12.2017 р., 12.01.2018 р., 18.12.2017 р., кількість днів затримки 253, 281, 256, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 01.2017 року № НОМЕР_15 від 15.02.2017 р. з граничним терміном сплати 02.03.2017 р., дата фактичного погашення - 01.11.2017 р., 08.11.2017 р., кількість днів затримки 244, 251, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 02.2017 року № НОМЕР_16 від 16.03.2017 р. з граничним терміном сплати 30.03.2017 р., дата фактичного погашення - 15.12.2017 р., 12.12.2017 р., 08.12.2017 р., 22.11.2017 р., 08.11.2017 р., кількість днів затримки 260, 257, 253, 237, 223, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 03.2017 року № НОМЕР_17 від 19.04.2017 р. з граничним терміном сплати 30.04.2017 р., дата фактичного погашення - 23.01.2018 р., 12.01.2018 р., кількість днів затримки 268, 257, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 04.2017 року № НОМЕР_18 від 19.05.2017 р. з граничним терміном сплати 30.05.2017 р., дата фактичного погашення - 26.02.2018 р., 23.02.2018 р., 13.02.2018 р., 23.01.2018 р., кількість днів затримки 257, 272, 269, 259, 238, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 05.2017 року № НОМЕР_19 від 20.06.2017 р. з граничним терміном сплати 30.06.2017 р., дата фактичного погашення - 28.03.2018 р., 26.03.2018 р., 23.03.2018 р., 15.03.2018 р., 28.02.2018 р., 27.02.2018 р., 26.02.2018 р., кількість днів затримки 271, 269, 266, 258, 243, 242, 241, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 06.2017 року № НОМЕР_20 від 19.07.2017 р. з граничним терміном сплати 30.07.2017 р., дата фактичного погашення - 06.04.2018 р., 30.03.2018 р., кількість днів затримки 250, 243, відповідно;
- податкова декларація з ПДВ за 07.2017 року № НОМЕР_21 від 17.08.2017 р. з граничним терміном сплати 30.08.2017 р., дата фактичного погашення - 20.04.2018 р., 06.04.2018 р., кількість днів затримки 219, 221, відповідно;
- податкове повідомлення-рішення № 7021208 від 22.08.2017 р. з граничним терміном сплати 11.09.2017 р., дата фактичного погашення - 20.04.2018 р., кількість днів затримки 221;
- податкова декларація з ПДВ за 08.2017 року № НОМЕР_22 від 18.09.2017 р. з граничним терміном сплати 30.09.2017 р., дата фактичного погашення - 20.04.2018 р., кількість днів затримки 202.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Право на проведення органами державної податкової служби камеральних перевірок встановлено пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, у відповідності до якого камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Отже, Податковим кодексом України в редакції станом на час проведення перевірки надано контролюючим органом право на проведення перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Посилання позивача на редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України станом на 2014 рік є недоречними, оскільки камеральна перевірка має проводитись посадовими особами контролюючого органу відповідно до вимог чинного законодавства.
Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, якою передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
На підставі аналізу зазначених норм права, суд доходить висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України, зокрема статтею 75 якого передбачено право контролюючого органу на проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання.
Суд вказує, що доводи позивача про те, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку та перевірка з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання є камеральними перевірками з тотожним предметом є хибними, оскільки під камеральною перевіркою податкової декларації розуміється правильність (відповідність) формування даних, зазначених у податкових деклараціях, а не своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання, визначеного у податковій декларації.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
Пунктами 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
У відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно пункту 57.1 статі 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними, зокрема, у підпункті 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
У розумінні підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
За змістом статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Суд вказує, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення (пункт 116.1 статті 116 Податкового кодексу України).
Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що на платника податку покладено обов'язок щодо самостійної сплатити суми податкового зобов'язання, зазначену у податковій декларації, протягом 10 календарних днів. При цьому, податкове законодавство наділяє контролюючий орган правом нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов'язання лише із фактом такого порушення.
Судом встановлено, а позивачем належними доказами не спростовано факту порушення терміну сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за вище вказаними документами.
З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання.
Разом з тим, досліджуючи правомірність застосування штрафної санкції, суд зазначає, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори (пункт 113.1 статті 113 Податкового кодексу України).
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (пункт 114.1 статті 114 Податкового кодексу України).
Так, згідно пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України встановлено вичерпний перелік обставин, за яких грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, а саме:
податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано;
посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
У даному випадку обставини за яких грошове зобов'язання може бути нараховане без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, відсутні.
Судом встановлено, що спірним податковим повідомленням-рішення застосовано штрафну санкцію у розмірі 832,65 грн. за затримку сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість в тому числі за податковим повідомленням-рішенням № 1632202 від 26.08.2014 року з граничним терміном сплати 22.09.2014 року.
Отже, застосовуючи до КП «Жовтоводський водоканал» штрафні санкції за порушення терміну сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість за період 2014 рік, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області порушено вимоги статті 102 Податкового кодексу України, якою обмежено право визначити суму грошових зобов'язань у межах 1095 днів, з дня граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, оскільки минув строк давності, визначений наведеною статтею.
На підставі викладеного, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.05.2018 року в частині застосування штрафної санкції у сумі 832,65 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, та приймаючи їх до уваги, суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом оспорюваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.05.2018 року в частині застосування штрафної санкції у розмірі 20% на суму 1225959,42 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 12,49 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 90 242-243, 245-246, 258 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.05.2018 року в частині застосування штрафної санкції у сумі 832,65 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1