Справа № 240/5251/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5251/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

02 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині відмови у проведенні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 по 31.07.2018;

- зобов'язати Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області №1589/18-Вих від 02.08.2018, за період з 01.01.2018 по 31.07.2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянта зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому, відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку у Новоград-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що складається із посадового окладу, 80% доплати за вислугу років та 10% надбавки за адміністративну посаду.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 02.08.2018 року №1589/18-Вих відповідно якої суддівська винагорода з 01.01.2018 року становила 33478,00 грн.

Листом від 04.09.2018 року №4583/03-1 Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснено з 01.08.2018 року, оскільки, Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" яким внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року, як розрахункової величини, набрав чинності з 22.07.2018 року, тому підстав для проведення перерахунку з 01.01.2018 року немає. Крім цього, зазначено, що в силу ст. 58 Конституції України закони зворотної дії у часі не мають.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, натомість наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено право позивача на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням, починаючи з 01.01.2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, і відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002; від 01.12.2004 №19-рп/2004; від 11.10.2005 №8-рп/2005; від 18.06.2007 № 4-рп/2007; від 22.05.2008 №10-рп/2008; 3-рп/2013 від 03.06.2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016; від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

В рішенні від 01.11.2018 року по справі №0640/3835/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що оклад судді є однією зі складових суддівської винагороди, а 15.05.2018 року Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" № 2415-VIII були внесені зміни до пункту 3, розділу 11 Закону України № 1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом "Про державний бюджет України" на відповідний рік. Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VIII у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.12.2015 визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 року було установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн.

Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" № 2415-VIII від 15.05.2018 року, що набрав чинності з 22.07.2018 року, внесено зміни до Закону №1774-VIII, абз.2 п.3 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону викладено в наступній редакції: "До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року".

Тобто внесеними Законом № 2415-VIII змінами до Закону №1774-VIII чітко встановлено, що саме з 01.01.2017 року для визначення розміру посадових окладів застосовується нова розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 1 січня календарного року.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно з 01.01.2017 року - 1 600 грн., а з 01.01.2018 року - 1762 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи зміну розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року (1 762 грн.), з якого розраховується розмір посадового окладу, зміна розміру грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді, відбулася саме з 01.01.2018 року, що є підставою для проведення позивачу перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з зазначеної дати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року, діяв протиправно, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та їх слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, колегія суддів рахує за необхідне зазначити, що у зразковій справі №200/865/19-а (провадження Пз/9901/2/19) Управління ПФ України в добровільному порядку здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 року.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.