Справа № 460/225/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2019 року м. Рівне №460/225/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання протиправними дій Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника війни, скасування рішення вказаної Комісії від 22.01.2019 №1, зобов`язання відповідача встановити позивачу статус учасника війни та видати відповідне посвідчення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі наказу в.о. головного лікаря Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» від 23.04.2018 №112-к позивач був відряджений в райони проведення АТО Донецької та Луганської областей в рамках проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» з 30.04.2018 по 31.05.2018. Наказом головного лікаря Комунальної установи «Попаснянська центральна районна лікарня» №92/1 від 02.05.2018 дозволено лікувальну практику у хірургічному відділенні КУ «Попаснянська ЦРЛ» з 01.05.2018 по 31.05.2018, відрядженим у розпорядження Оперативного штабу на території Донецької та Луганської областей до складу Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова для надання медичної допомоги, в т.ч.: позивачу у якості лікаря-хірурга. 21.01.2019 позивач звернувся до Комісії розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із заявою про встановлення статусу учасника війни. Проте, рішенням №1 від 22.01.2019 Комісії відмовила позивачу у встановленні статусу учасника війни, мотивуючи це тим, що заявником не надані документи про факт залучення до забезпечення і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і підпорядкування Командувачу об`єднаних сил. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки на факт його безпосередньої участі в наданні медичної допомоги при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі проведення ООС на території Луганської та Донецької областей з 01.05.2018 по 31.05.2018 в м. Попасна Луганської області в повній мірі підтверджувався доданими до заяви доказами. За наведених обставин, просив позовну заяву задовольнити повністю.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що згідно з п.13 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення), а також інші документи, видані державними органами, підприємствами, установами, організаціями, що містять відомості про безпосередню участь працівника в забезпеченні виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів і розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень). Так, 21.01.2019 позивач звернувся до Комісії розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із заявою про встановлення статусу учасника війни. Разом з тим, додані д заяви документи підтверджують лише той факт, що позивач в складі Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова був відряджений до м. Попасна Луганської області та здійснював лікувальну практику в Комунальній установі «Попаснянська центральна районна лікарня». При цьому, такі документи не містять інформації про безпосередню участь позивача в забезпечені проведення антитерористичної операції чи здійсненні заходів із забезпечення національні безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях. Тому, за наслідками розгляду заяви позивача 22.01.2019 Комісією прийнято спірне рішення №1 про відмову у встановленні статусу учасника війни. З огляду на вказане, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідь на відзив позивач до суду не подавав.

01.02.2019 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 06.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач обіймає посаду заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» (далі КЗ «РОКЛ»). Вказана обставина не заперечується учасниками справи згідно зі змістом позову та відзиву.

19.04.2018 президент проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернувся з листом за №1696 до в.о. головного лікаря КЗ «РОКЛ», в якому просив забезпечити відрядження позивача в райони проведення АТО Донецької та Луганської областей в рамках проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» з 01.05.2018 по 30.05.2018 (а.с.15).

Згідно з витягом з наказу в.о. головного лікаря КЗ «РОКЛ» від 23.04.2018 №112-к, позивач був відряджений в райони проведення АТО Донецької та Луганської областей в рамках проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» з 30.04.2018 по 31.05.2018 (а.с.16).

Наказом головного лікаря Комунальної установи «Попаснянська центральна районна лікарня» (КУ «ПЦРЛ») від 02.05.2018 №92/1 «Про дозвіл здійснення лікувальної практики лікарів ПДМШ у період з 01.05.2018р. по 31.05.2018р.» позивачу було дозволено лікувальну практику у хірургічному відділенні КУ «ПЦРЛ» з 01.05.2018 по 31.05.2018 у якості лікаря-хірурга (а.с.17).

Відповідно до витягу з наказу Командувача об`єднаних сил від 03.06.2018 №115, за тісну співпрацю зі Збройними Силами України, професіоналізм, старанність, сумлінне виконання службових обов`язків, рішучі та професійні дії, під час виконання службових (бойових) завдань у складі об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей позивача нагороджено грамотою (а.с.18).

21.01.2019 позивач звернувся до Комісії розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із заявою про встановлення статусу учасника війни (а.с.28).

Рішенням Комісії від 22.01.2019 №1 позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника війни у зв`язку з тим, що останнім не наданні документи на підтвердження факту залучення до забезпечення національні безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, підпорядкування Командувачу об`єднаних сил (а.с.19).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551).

Відповідно до статті 8 Закону 3551 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом

Пунктом 13 статті 19 Закон №3551 встановлено, що учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством

Порядок надання статусу учасника війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» (далі Постанова №739) передбачено покласти на комісії, утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1996 №458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ЗП України, 1996 р., №10, ст.307), розгляд питань про встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1996 №458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», комісії створюються Урядом Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими комітетами Рад і діють при органах праці та соціального захисту населення, які безпосередньо ведуть облік та обслуговують ветеранів війни або розглядають документи з надання встановлених пільг ветеранам війни.

Порядок створення і діяльності комісій щодо встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції (або залучалися до її проведення), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення регламентує Типове положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затверджене наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30.05.1996 №79 (далі Типове положення) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 04.06.1996 за №264/1289.

Зокрема, абз.5 п.2 Типового положення передбачено, що громадянам, які не є пенсіонерами, або які одержують іншу виплату замість пенсії, статус учасника війни встановлюється комісіями при органах праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання.

Згідно з п.2 Постанови №739 та п.7-1 Типового положення, підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення), а також інші документи, видані державними органами, підприємствами, установами, організаціями, що містять відомості про безпосередню участь працівника в забезпеченні виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів і розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Пунктом 6 Типового положення передбачено, що районні, міські, районні в містах, відомчі комісії зобов`язані уважно вивчити документи, заслухати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів і громадських організацій, рад ветеранів, дослідити інші докази, надати допомогу громадянам у розшуку документів, інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни, та в 10-денний термін з дня подання документів прийняти відповідне рішення, про що інформувати громадянина.

Комісія в обов`язковому порядку приймає документи та розглядає питання встановлення статусу учасника війни на своєму засіданні.

Відповідно до п.12 Типового положення, рішення комісій щодо встановлення статусу учасника війни зберігаються в особистих, у тому числі пенсійних, справах громадян і в окремих справах загального діловодства як обов`язкові документи. За поданням комісій органи праці та соціального захисту населення, відповідні служби центральних органів виконавчої влади видають учасникам війни посвідчення в порядку та за формою, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94 №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни".

Аналіз норм Типового положення дозволяє прийти до висновку, що встановлення статусу учасника війни є виключною компетенцією комісій для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому, рішення про становлення певній особі статусу учасника війни відповідна комісія приймає на власний розсуд за наслідками уважного вивчення документів, поданих такою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", п.8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №267, Меморандуму "Про взаємодію в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" від 05.02.2016 між Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних сил України та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова", з метою вчасного реагування на потреби надання екстреної та спеціалізованої медичної допомоги цивільному населенню, військовослужбовцям та працівникам правоохоронних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Міністерством охорони здоров`я України 27.04.2018 був прийнятий наказ №814 «Про організацію направлення медичних працівників, що добровільно виявили бажання надати медичну допомогу у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях» (далі наказ МОЗ України №814).

Відповідно до п.п.2 п.3 наказу МОЗ України №814 було наказано керівникам структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської міської державних адміністрацій, державних установ, підприємств та закладів охорони здоров`я, вищих навчальних закладів, що належать до сфери управління МОЗ України, забезпечувати відрядження медичних та немедичних працівників підпорядкованих закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій в розпорядження Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України за умови наявності їхнього добровільного письмового волевиявлення в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова", у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.п.1 п.1 наказу МОЗ України №814 було наказано керівникам структурних підрозділів з питань охорони здоров`я Донецької та Луганської військово-цивільних адміністрацій забезпечити розміщення та допуск до роботи в підпорядкованих закладах охорони здоров`я медичних та немедичних працівників, які прибувають в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" для роботи в закладах охорони здоров`я у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Тобто, направлення медичних та немедичних працівників підпорядкованих закладів охорони здоров`я у райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" здійснювалося виключно в розпорядження Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України.

Наявними в матеріалах справи копіями наказів (витягів з наказів) в.о. головного лікаря КЗ «РОКЛ» від 23.04.2018 №112-к та головного лікаря «ПЦРЛ» від 02.05.2018 №92/1 підтверджується, що позивач був відряджений у розпорядження Оперативного штабу на території Донецької та Луганської областей до складу Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова.

Крім того, із змісту наказу головного лікаря «ПЦРЛ» від 02.05.2018 №92/1 слідує, що він прийнятий на підставі наказу МОЗ України №814.

Також, про безпосереднє залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення свідчить витяг з наказу Командувача об`єднаних сил ОСОБА_2 від 03.06.2018 №115, згідно з яким за тісну співпрацю зі Збройними Силами України, професіоналізм, старанність, сумлінне виконання службових обов`язків, рішучі та професійні дії, під час виконання службових (бойових) завдань у складі об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей позивача нагороджено грамотою.

На переконання суду, поданими позивачем копіями наказів (витягів з наказів) в.о. головного лікаря КЗ «РОКЛ» від 23.04.2018 №112-к, головного лікаря «ПЦРЛ» від 02.05.2018 №92/1 та наказу Командувача об`єднаних сил ОСОБА_2 від 03.06.2018 №115 в їх сукупності підтверджується безпосереднє залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, що в силу вимог п.2 Постанови №739 та п.7-1 Типового положення є підставою для встановлення йому статусу учасника війни.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови позивачу в наданні статусу учасника війни, оскільки Комісією не були уважно вивчені та враховані подані позивачем документи, що, вказує на недотримання Комісією вимог до рішення суб`єкта владних повноважень, встановлених ч.2 ст.2 КАС України.

Тому, вимоги позивача про визнання вказаних дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 22.01.2019 №1, є обґрунтованими та належать до задоволення.

Одночасно суд зауважує, що зазначаючи в позовній заяві вимогу про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус учасника війни, останнім обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки, як зазначено вище по тексту рішення, встановлення статусу учасника війни є виключною компетенцією комісій для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто, відповідач не наділений повноваженнями щодо встановлення певній особі статусу учасника війни.

При цьому, суд враховує, що рішення про встановлення певній особі статусу учасника війни відповідна комісія приймає на власний розсуд за наслідками уважного вивчення документів, поданих такою особою.

Відповідно до п.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, ч.2 ст.9 КАС України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки вирішення питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни є виключною компетенцією відповідних комісій, суд вважає за потрібне позовні вимоги в названій частині задовольнити шляхом зобов`язання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради повторно розглянути заяву позивача щодо встановлення йому статусу учасника війни, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача видати йому посвідчення учасника війни, то суд зазначає, що така є передчасною та в їх задоволенні належить відмовити, позаяк, подання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про видачу позивачу посвідчення учасника війни до відповідача не надходило та, відповідно, відповідач не відмовляв позивачу у видачі такого посвідчення.

За приписами ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, відсутність порушення прав, свобод або законних інтересів особи виключає можливість їх судового захисту.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сума судового збору у розмірі 384,20грн., сплачена відповідно до квитанції від 29.01.2019 №0.0..1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника війни.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 22 січня 2019 року №1 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника війни.

Зобов`язати Комісію для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника війни від 21 січня 2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

В задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради видати ОСОБА_1 посвідчення учасника війни, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради судовий збір в сумі 384,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12, ).

Повний текст рішення складений 08 квітня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.