Справа № 591/6424/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 591/6424/16-а

провадження № К/9901/23451/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 591/6424/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Сіренко О. І., Любчич Л. В., Спаскіна О. А.) від 31 січня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2;

- зобов'язати Сумське об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, - починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме - з 20 вересня 2016 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що вона є суддею у відставці та з 20 вересня 2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI). Позивач зазначає, що при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем не було включено в розрахунок матеріальної допомоги на оздоровлення.

3. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 02 березня 2017 року Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, а постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2016 року залишити в силі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 21 березня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу, в яких остання просила залишити касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - без змін.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 15 лютого 2018 року касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1514-VІІІ ОСОБА_2 була звільнена з посади судді господарського суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

13. Згідно довідки Господарського суду Сумської області від 23 листопада 2016 року за вих. № 02-41/73/9556, виданої ОСОБА_2, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить: оклад - 14500 грн., надбавка за вислугу років 21 рік - 7250 грн., матеріальна допомога - 1208 грн., всього 22958 грн.

14. 20 вересня 2016 року Сумським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області, за заявою ОСОБА_2, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону № 2453-VI у розмірі 82 % суддівської винагороди. Довічне грошове утримання було призначено позивачу без включення суми матеріальної допомоги до відповідного розрахунку.

15. Листом Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18 листопада 2016 року № 476/3 позивача, у відповідь на її звернення, повідомлено про відсутність підстав для врахування суми матеріальної допомоги при визначенні розміру її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Вказана відмова мотивована тим, що матеріальна допомога, не є складовою суддівської винагороди.

16. Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що порядок, підстави призначення та розмір щомісячного довічного грошового утримання судді визначається Законом № 2453-VI.

18. Разом з цим, згідно з нормами Закону № 2453-VI (ст. 133) матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

19. Водночас, суд першої інстанції зазначив, що висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 20 лютого 2012 року(справа № 21-430а11) та від 06 листопада 2013 року (справа № 21-350а13), не можуть бути враховані при вирішенні цієї справи, оскільки вставлені в зазначених рішеннях Верховного Суду України обставини стосуються застосування норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

20. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, з посиланням на ст. 41 Закону № 1058-IV, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5 та висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 20 лютого 2012 року (справа № 21-430а11) та від 06 листопада 2013 року (справа № 21-350а13), виходив з того, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді та повинна включатися до складу суддівської винагороди.

21. В обґрунтування такого висновку, апеляційний суд також зазначив, що виплата сум грошової допомоги здійснювалась ОСОБА_2 систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією суду матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, про що свідчать копії довідок Господарського суду Сумської області, що містяться в матеріалах справи.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що порядок визначення суддівської винагороди регулюється Законом № 2453-VI та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

23. Водночас, відповідно до положень Закону № 2453-VI, матеріальна допомога не входить до суддівської винагороди.

24. Скаржник звертає увагу, що нормами Закону № 1058-IV та Закону № 1788-XII, якими керувався суд апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи, врегульовано відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій. Разом з цим, позивач не має права на призначення пенсії та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, виплата якого передбачена ст. 141 Закону № 2453-VI.

25. З цих же підстав, скаржник вважає недоречними посилання суду апеляційної інстанції на висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 20 лютого 2012 року(справа № 21-430а11) та від 06 листопада 2013 року (справа № 21-350а13).

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

27. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Статтею 141 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві довічного грошового утримання) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

29. Відповідно до ст. 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

30. Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

31. Отже, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

32. За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та правильність висновку суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

33. Такий висновок суду першої інстанції узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 592/7834/17, від 09 листопада 2018 року у справі № 730/567/17 та від 23 листопада 2018 року у справі № 727/4730/17.

34. Посилання позивача та суду апеляційної інстанції на ст. 2 Закону України «Про оплату праці», п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закон України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

35. Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 06 листопада 2013 року у справі № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До того ж, спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

36. Враховуючи наведене та встановлені судом першої інстанції обставини справи, Суд дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним.

37. Отже, Харківський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, а саме ст. 133 Закону № 2453-VI, помилково скасував рішення суду першої інстанції.

38. Водночас, посилання суду апеляційної інстанції на положення ст. 66 Закону № 1788-XII та ст. 41 Закону № 1058-IV, згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

39. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

40. З огляду на викладене, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2016 року - залишенню в силі.

41. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року скасувати.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб