Справа № 800/617/16
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 800/617/16 (П/9901/201/18)

Провадження № 11-419заі18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Князєва Всеволода Сергійовича від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року у справі за їх позовом до Верховної Ради України, треті особи: Президент України, Генеральний прокурор, про визнання протиправними дій та нечинною постанови,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Вищого адміністративного суду України з позовом, у якому з урахуванням доповнень до позову просили:

- визнати протиправними дії Верховної Ради України про включення до порядку денного 37-38 пленарних засідань четвертої сесії восьмого скликання Верховної Ради України та розгляд проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Генеральної прокуратури України та Державного бюро розслідувань», а також про надання згоди на призначення Президентом України ОСОБА_6 на посаду Генерального прокурора України;

- визнати нечинною постанову Верховної Ради України від 12 травня 2016 року № 1357-VIII «Про надання згоди на призначення Президентом України ОСОБА_6 на посаду Генерального прокурора України».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року відкрито провадження в цій справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

На підставі підп. 5 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ураховуючи наведене вище, позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року закрито провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати незаконну, на їх думку, ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2018 року суддею-доповідачем у цій справі (провадження № 11-419заі18) визначено Саприкіну І. В.

Ухвалою ВеликоїПалати Верховного Суду від 05 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Верховної Ради України, треті особи: Президент України, Генеральний прокурор, про визнання протиправними дій та нечинною постанови, а ухвалою від 14 червня 2018 року призначено до розгляду в судовому засіданні на 09 жовтня 2018 року.

У зв'язку з відсутністю кворуму розгляд зазначеної справи 09 жовтня 2018 року не відбувся, учасників справи повідомлено про перенесення судового розгляду на 13 листопада 2018 року.

13 листопада 2018 року в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_4 оголошено перерву та перенесено судовий розгляд справи на 05 березня 2019 року, однак у зв'язку з відсутністю в цей день кворуму розгляд справи перенесено на 19 березня 2019 року.

19 березня 2019 року в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_4 оголошено перерву та перенесено судовий розгляд справи на 27 березня 2019 року.

27 березня 2019 року на початку судового засідання ОСОБА_4 заявив відвід судді Великої Палати Верховного Суду Князєву В. С. з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, а саме: наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності зазначеного судді, як головуючого, зокрема щодо його дій з організації судового процесу.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала зазначену заяву.

Представники Верховної Ради України та Генерального прокурора заперечили проти задоволення заяви про відвід, оскільки наведені в ній доводи є безпідставними.

При цьому 27 березня 2019 року Велика Палата Верховного Суду не мала процесуальної можливості розглянути заявлений відвід, оскільки склад суду Великої Плати Верховного Суду становив 14 суддів включно з тим суддею, якому був заявлений відвід, у зв'язку з чим Велика Палата Верховного Суду вказала на відсутність кворуму для розгляду заявленого відводу і оголосила перерву.

Крім того, 27 березня 2019 року через канцелярію суду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була подана письмова заява про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С. з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України та ч. 2 ст. 36 КАС України.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відводу, позивачі вказують на порушення суддею Князєвим В. C. п. 7 ст. 40 КАС України щодо прямої заборони судді брати участь у розгляді заявлених йому 13 листопада 2018 року та 19 березня 2019 року відводів.

Також у заяві про відвід від 27 березня 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначають, що через порушення суддею Князєвим В. C., як головуючим у цій справі, норм процесуального права вони звернулися до Вищої ради правосуддя зі скаргою на його дії, і це також викликає у них побоювання щодо особистої неупередженості цього судді.

Розглянувши заяви позивачів про відвід судді Князєву В. С., Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстави для їх задоволення відсутні з огляду на таке.

За змістом ч. 11 ст. 45 Закону № 1402-VIII засідання Великої Палати Верховного Суду вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше ніж дві третини її складу, визначеного згідно з частиною першою цієї статті. Тобто, для того, щоб засідання Великої Палати Верховного Суду було повноважним, необхідна присутність не менше 14 суддів.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 КАС України питання про відвід судді Великої Палати розглядає Велика Палата. У розгляді питання про відвід не бере участі суддя, якому такий відвід заявлено.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду вказаний припис не розрахований на випадки, коли відвід заявлено всьому складу (кожному з суддів одночасно) Великої Палати Верховного Суду чи такій його кількості, за відсутності якої засідання Великої Палати Верховного Суду не буде повноважним.

Якщо відвід заявлено всьому складу (кожному з суддів) Великої Палати Верховного Суду чи такій його кількості, за відсутності якої засідання Великої Палати Верховного Суду не буде повноважним, процесуальний закон не передбачає можливість розгляду відповідних заяв про відвід іншим судом, ніж Велика Палата Верховного Суду у складі, необхідному для того, щоб її засідання було повноважним (наявність кворуму).

13 листопада 2018 року позивачі подали заяви про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С. в числі інших суддів Великої Палати Верховного Суду, а саме: Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Уркевича В. Ю. та Яновської О. Г.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13 листопада 2018 року у розгляді справи № 800/617/16 брали участь 14 суддів Великої Палати Верховного Суду, а саме: Бакуліна С. В., Британчук В. В., Гудима Д. А., Золотніков О. С., Данішевська В. І., Кібенко О. Р., Князєв В. С., Лобойко Л. М., Лященко Н. П., Прокопенко О. Б., Рогач Л. І., Саприкіна І. В., Ситнік О. М., Уркевич В. Ю., тобто мінімально необхідна кількість суддів для повноважності засідання Великої Палати Верховного Суду.

Заяви про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С., Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Уркевича В. Ю. та Яновської О. Г. містили однакові доводи щодо підстав для відводу цих суддів (відсутність необхідного стажу для роботи суддями Верховного Суду, призначення їх на посади суддів у сумнівний спосіб, а також неможливість розгляду касаційної скарги суддями, які призначені іншими касаційними судами, ніж Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду). За наявності 14 суддів включно з тими, яким заявлений відвід, Велика Палата Верховного Суду задля забезпечення кворуму щодо вирішення цього питання вважала необхідним розглянути всі заявлені відводи всім складом суду одночасно.

При цьому було враховано, що не існує іншого суду для розгляду заяви про відвід суддям Великої Палати Верховного Суду, ніж повноважний склад Великої Палати Верховного Суду, а для повноважності її засідання мінімально необхідно 14 суддів її складу, а тому 13 листопада 2018 року Велика Палата Верховного Суду розглянула заяви про відвід суддів Князєва В. С., Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Уркевича В. Ю. та Яновської О. Г. за їх участю, про що постановила ухвалу про відмову у задоволенні заявлених відводів. Мотивація ухвали полягала в тому, що доводи позивачів про відвід цих суддів є припущеннями заявників про нібито існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності цих суддів, оскільки наведене не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, 19 березня 2019 року позивачами було заявлено відвід суддям Великої Палати Верховного Суду Князєву В. С., Лобойку Л. М., Уркевичу В. Ю. з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, обґрунтовуючи це тим, що ці судді у складі Великої Палати Верховного Суду 13 листопада 2018 року розглядали заяви про їх відвід і підписали відповідну ухвалу, в той час як участь зазначених суддів у розгляді питання про їх відвід свідчить про порушення ними приписів ст. 40 КАС України та присяги судді.

За результатом розгляду зазначеної заяви Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 19 березня 2019 року відмовила у її задоволенні з підстав необґрунтованості.

Що стосується заявленого 27 березня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відводу судді Князєву В. С., Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

Підстави для відводу судді встановлені ст. 36 та 37 КАС України.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими».

Отже, участь судді Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С. у розгляді заяв про його відвід від 13 листопада 2018 року та 19 березня 2019 року за наведених вище обставин і приписів КАС України та Закону № 1402-VIII не може свідчити про пряму чи опосередковану заінтересованість цього судді у результаті розгляду даної справи, а також про порушення ним, як головуючим суддею, норм процесу при вирішенні Великою Палатою Верховного Суду питання про його відвід.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи позивачів, що участь судді Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С. у розгляді заяв про його відвід 13 листопада 2018 року та 19 березня 2019 року й підписання ним відповідних ухвал про відмову у задоволенні цих заяв є підставою для його відводу.

Стосовно тверджень позивачів про упередженість судді Великої Плати Верховного Суду Князєва В. С., як головуючого, під час розгляду цієї справи у зв'язку з їх зверненням до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, Велика Палата Верховного Суду зазначає.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб'єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

Посилання позивачів на упередженість судді Великої Палати Верховного Суду Князєва В. С. через подання скарги до Вищої ради правосуддя на його дії не можна вважати об'єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях і суб'єктивній оцінці дій головуючого заявниками. Крім того, предметом розгляду у цій справі не є питання щодо притягнення судді Князєва В. С. до дисциплінарної відповідальності Вищою радою правосуддя, а тому його особиста зацікавленість та упередженість при вирішенні цієї справиВеликою Палатою Верховного Суду не встановлена, а позивачами не доведена.

Крім того, ВеликаПалата Верховного Суду звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Князєва В. С. і викликали необхідність його відводу.

Керуючись ст. 36, 40 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Князєва Всеволода Сергійовича від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року у справі за їх позовом до Верховної Ради України, треті

особи: Президент України, Генеральний прокурор, про визнання протиправними дій та нечинною постанови.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна
Судді:
С. В. Бакуліна В. В. Британчук Д. А. Гудима В. І. Данішевська О. Р. Кібенко Л. М. Лобойко Н. П. Лященко О. Б. Прокопенко Л. І. Рогач О. М. Ситнік О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич О. Г. Яновська