Справа № 1340/5424/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/5424/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 квітня 2019 року

зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Курпіти П.І.,

представників позивача Мелешка М.І., Курилича А.Я.,

представника третьої особи Фостяка О.Я.

розглянувши у підготовчому засіданні у м.Львові заяву представника третьої особи про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" до виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Львівської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання протиправними і скасування рішень, -

в с т а н о в и в:

14.11.2018 до суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" до виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018 № 72 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ФОП ОСОБА_5 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1";

- визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, виданий 07.08.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ФОП ОСОБА_5 на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1, вид будівництва - нове будівництво, код об'єкта - 1220.9.

Ухвалою від 17.12.2018 суд залучив третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Львівську міську раду, фізичну особу-підприємця ОСОБА_5.

Представник третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 подав до суду заяву від 19.02.2019 (вх. № 5655) про закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що як на нормативно-правове обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, наголошуючи на можливості захисту свого цивільного права шляхом його визнання та/або визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, його посадових і службових осіб. Звертає увагу на те, що спір у справі стосується не стільки правомірності дій відповідача при винесенні оскаржених рішень, скільки відновленню порушеного права позивача на користування земельною ділянкою, а тому захист такого права має вирішуватись в порядку цивільної юрисдикції.

Представник позивача подав заперечення на заяву третьої особи щодо закриття провадження у справі від 02.04.2019 (вх. № 11011), у якому зазначає, що у справі оскаржується надання суб'єктами владних повноважень адміністративних послуг, і спір виник у зв'язку із наданням такою стороною зазначених послуг, що не враховано представником третьої особи. Вважає, що у справі відсутній спір про право, а змістом позову є надані адміністративні послуги і дослідженню підлягає правомірність саме надання суб'єктами владних повноважень таких адміністративних послуг.

Представники позивача в підготовчому засіданні щодо закриття провадження у справі заперечили з підстав, викладених у запереченні на заяву третьої особи щодо закриття провадження у справі. Просили суд відмовити у її задоволенні.

Відповідач - 1 явку представника в підготовче засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідач - 2 явку представника в підготовче засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Представник третьої особи Львівської міської ради явку представника в підготовче засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Представник третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в підготовчому засіданні заяву про закриття провадження у справі підтримав з підстав, наведених у ній. Просив суд вказану заяву задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника третьої особи, суд дійшов висновку, що вказану заяву необхідно задовольнити, а провадження у справі - закрити, виходячи з наступного.

Згідно з договором купівлі-продажу від 26.07.2006, укладеного між ТзОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (продавець) та гр. ОСОБА_5 (покупець), продавець передає у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити відповідно до умов договору будівлю складу загальною площею 164,2 кв. м., що позначена в плані земельної ділянки літерою «З-1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору оренди землі від 23.08.2007 Львівська міська рада (орендодавець) на підставі ухвали Львівської міської ради від 07.06.2007 «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення у м. Львові» та ухвали Львівської міської ради від 10.05.2007 № 823 «Про користування ВАТ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» земельними ділянками на АДРЕСА_1 надає, а ВАТ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель і споруд.

Ухвалою Львівської міської ради від 15.12.2011 № 1048 погоджено ФОП ОСОБА_5 місце розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого признання за функцією використання - землі промисловості.

Ухвалою Львівської міської ради від 10.11.2016 № 1228 вилучено за згодою з користування приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство побуту» земельні ділянки площею 0,2464 га і площею 0,0268 га на АДРЕСА_1; затверджено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого признання за функцією використання - землі промисловості: площею 0,2464 га в оренду терміном на 10 років, площею 0,0268 га в оренду терміном на 5 років.

Згідно з договором оренди землі від 28.04.2017 Львівська міська рада (орендодавець) на підставі ухвали Львівської міської ради від 10.11.2016 № 1228 «Про затвердження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 надає, а фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель і споруд.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018 № 72 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва на будівництво ФОП ОСОБА_5 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1.

07.08.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові - видано ФОП ОСОБА_5 дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1, вид будівництва - нове будівництво, код об'єкта - 1220.9.

На думку позивача, оскарженні рішення та дозвіл є протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України.

Вважаючи, що спір у справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

За змістом наведених приписів участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з'ясовувати, у зв'язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Суд встановив, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи щодо правомірності рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018 № 72 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ФОП ОСОБА_5 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1" та дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, виданого 07.08.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ФОП ОСОБА_5 на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1, вид будівництва - нове будівництво, код об'єкта - 1220.9.

Із змісту позовної заяви випливає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що договір укладений між третіми особами для обслуговування виробничих будівель з дотриманням обмежень, які полягають в наданні права на здійснення капітального ремонту, реконструкції, а не нового будівництва; орендар має право за згодою орендодавця зводити будівлі та споруди, проте такої згоди орендодавця - Львівської міської ради немає; прийняття оскаржених рішень могло відбутись лише за письмовою згодою Львівської міської ради шляхом внесення змін у договір оренди землі; прийняттям оскарженого рішення виконком Львівської міської ради перевищив свої повноваження, оскільки укладення договорів оренди землі, зміна їх умов, віднесені до виключеної компетенції ради як орендодавця; третя особа ФОП ОСОБА_5 самочинно збудував каналізаційний колодязь на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача, приєднався до каналізаційної системи позивача, без погодження та дозволу позивача використовує та руйнує належне позивачу майно (замощені асфальтно - бетонні площадки, внутрішні шляхи), використовує їх як дороги і проїзди.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій та рішень відповідачів та третьої особи йому заподіяно матеріальну і моральну шкоду.

З огляду на встановлені обставини та характер спірних правовідносин у справі, суд вважає, що позов спрямований на захист порушених, на думку позивача, прав у сфері відносин права власності та земельних відносин. Тобто, спір у справі з врахуванням суб'єктного складу учасників справи носить господарсько - правовий характер.

За правилами ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою вказаної статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивач оспорює рішення відповідачів, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

При цьому, позивач просить визнати протиправними та скасувати правові акти індивідуальної дії, учасником публічно- правових відносин щодо яких, він не був та, які не породжують для нього будь-яких прав чи обов'язків.

Таким чином, відсутність у позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскарженими рішеннями не породжує для останнього права на звернення із відповідним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom") від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria") від 17.01.2012, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 13.06.2018 у справі № 816/421/17, від 22.08.2018 у справі №815/1568/16, від 20.09.2018 у справі №813/1076/17, 30.10.2018 у справі №813/3658/14.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказане зумовлює висновок суду про закриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд також роз'яснює позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається позивачу у разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України при закритті провадження у справі суд вирішує питання про повернення судового збору з бюджету.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 3524,00 грн. Таким чином, з бюджету на користь позивача необхідно повернути судовий збір в сумі 3524,00 грн.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в :

заяву представника третьої особи про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" до виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання протиправними і скасування рішень.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" , місцезнаходження: АДРЕСА_1 з державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена і підписана 08.04.2019.

Суддя А.Г. Гулик