Справа № 820/4384/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

26 березня 2019 р.Справа № 820/4384/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Присяжнюк О.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу, -

В с т а н о в и л а:

05.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить скасувати наказ відповідача Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого їй за № 1333/5 від 27.04.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржуваний наказ є незаконним, прийнятим з порушенням процедури його прийняття, тобто таким, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов Міністерство юстиції України зазначає, що Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, проведеної в строк з 15.03.2018 року до 16.03.2018року, встановлено вчинення позивачем протягом року після винесення припису повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому, а саме ч. 2 ст. 116 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (подалі - Закон № 2343-XII), що виявилось у неподанні обов'язкової звітності до Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, що згідно абз. 3 п. 7.1. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року № 1284/5, є підставою для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

Посилаючись на законність оскаржуваного позивачем наказу, відповідач Міністерство юстиції України просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Спростовуючи доводи відповідача у відповіді на відзив, позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідачем не враховано той факт, що при проведенні попередньої перевірки, листом за № 31/05-МЮ від 31.05.2017 року вона я зверталась до відповідача із письмовим запитом про надання консультативної допомоги щодо реєстрації в електронній системі звітності з метою виконання вимог Закону № 2343-XII та Порядку подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов'язкових відомостей (інформації), затвердженого Міністерством юстиції України за № 130/5 від 18.01.2013 року. Проте, жодної відповіді не отримувала.

До обов'язків відповідача зокрема, входить організація та забезпечення розгляду звернень громадян, підприємств, установ і організацій з питань діяльності і організації роботи головного управління юстиції та Відділу, арбітражних керуючих, здійснення прийому громадян з цих питань.

Крім цього вказує, що положення пунктів 27, 28 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих N 81/5 щодо процедури позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого суперечать частині 2 статті 113 Закону України N 2343-ХІІ. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні органу, уповноваженого приймати зазначене рішення про позбавлення арбітражного керуючого права на здійснення такої діяльності підлягають застосуванню норми Закону України N 2343-ХП, а не Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих N 81/5.

Анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) здійснюється відповідно до пункту 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 14.01.2013 року N 93/5, зокрема, у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України N 2343-ХП (в тому числі накладення дисциплінарного стягнення), структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу Міністерства юстиції України про анулювання такого свідоцтва.

Таким чином, вважає наказ Міністерства юстиції України за № 1333/5 від 27.04.2018 року «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), незаконним, прийнятим у порушення вимог діючого законодавства України, тобто таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 року (рішення у повному обсязі складено 28.08.2018 року) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що посилання позивача на порушення відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а отже наказ від 27.04.2018 року № 1333/5 Міністерства юстиції України, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1501 від 30.07.2013 року, видане ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженню доказів і встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 року та ухвалити нове про задоволення її позову.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично наводить аналогічні доводи, що зазначені нею у позові та відповіді на відзив.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правова основа діяльності арбітражних керуючих врегульована Законом N 2343-ХІІ.

Організація та порядок проведення державним органом з питань банкрутства перевірок діяльності арбітражних керуючих, а також порядок накладання на них дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю визначений Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року № 1284/5 (подалі - Порядок № 1284/5).

Так, за змістом розділу ІІ Порядку № 1284/5 установлено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого;

надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;

складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Строк проведення перевірки не може перевищувати для позапланової - трьох робочих днів.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 15.03.2018 року до 16.03.2018 року що Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області проведено позапланову виїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, за результатами проведення якої складено акт від 27.03.2018 року № 17, яким вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому, а саме ч. 2 ст. 116 Закону № 2343-XII, що виявилось у неподанні обов'язкової звітності до Єдиного реєстру підприємств, а саме відомості за формою обов'язкової звітності № 2,3,4 з вересня 2017 по січень 2018 у справі № Б-39/213-08 про банкрутство Акціонерного товариства відкритого типу «Свемон-Восток», щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, що згідно абз. З ст. 7.1. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліківідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5, що слугувало підставою накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення /а.с. 33-35/.

Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області листом від 28.03.2018 року № 05-05/05-01/1268 до Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України направлено пропозицію щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення /а.с. 38-39/.

Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України складено Висновок щодо відповідності висновків акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, який з поданням № 1099 від 06.04.2018 року направлено до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для розгляду на засіданні матеріалів позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 /а.с. 30, 31, 38-39/.

Копія подання № 1099 від 06.04.2018 про накладення дисциплінарного стягнення, а також запрошення на засідання Дисциплінарної комісії направлена арбітражному керуючому ОСОБА_1 листами від 10.04.2018 року № 352/3793-32-18/9.3.1 та від 10.04.2018 року № 519/9.3.1/18 /а.с. 46, 47/.

Згідно з Витягом з протоколу № 70/04/18 від 24.04.2018 року засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 1099 від 06.04.2018 року, про що листом від 27.04.2018 повідомлено ОСОБА_1 та Головне територіальне управління юстиції. Комісією враховані попередні дисциплінарні стягнення у вигляді попередження, накладені на арбітражного керуючого ОСОБА_1 наказами Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 85/7, від 24.05.2016 року № 347/7, від 13.10.2017 року № 3859/7 /а.с. 48-51, 553/.

Заступником голови Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України внесено подання № 822 від 24.04.2018 року про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі якого Міністерством юстиції України видано наказ № 1333/5 від 27.04.2018 року «Про анулювання свідоцтва про право па здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1» /а.с. 52, 55/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону № 2343-XII державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих / санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Так відповідно до ч. 1 ст. 108 цього Закону дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Частиною 4 статті 108 Закону № 2343-XII та п. 4 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією/ ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 № 81/5 (подалі - Положення), передбачено, що Дисциплінарна комісія приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Приписами частин п'ятої, шостої статті 108 Закону № 2343-XII обумовлено, що рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Згідно зі статтею 109 вказаного Закону дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

В силу статті 112 Закону № 2343-XII підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. У разі припинення діяльності арбітражного керуючого він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, а його свідоцтво анулюється.

Згідно з п. 27 Положення у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією,-ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.

Як установлено судовим розглядом, позивачем - арбітражним керуючим ОСОБА_1 не було подано обов'язкову звітність № 2,3,4 з вересня 2017 по січень 2018 у справі № Б-39/213-08 про банкрутство Акціонерного товариства відкритого типу «Свемон-Восток» до Єдиного реєстру підприємств.

Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано.

Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що їх не відомо про існування рішення Дисциплінарної комісії, оскільки наведена обставина спростовується матеріалами справи /43/.

Слід зауважити, що вказане рішення, згідно з яким до арбітражного керуючого ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) позивачем не оскаржувалось.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 112 Закону однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.04.2018 року по справі № 808/1500/16 (К/9901/7745/18).

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, - без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк А.П. Бенедик
Постанова у повному обсязі складена і підписана 05 квітня 2019 року.