Справа № 642/43/19
Суддя: Пашнєв В. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/43/19
Провадження № 2-а/642/10/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судових засідань -Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Митниці ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову митниці ДФС України у Херсонський області, автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 12.12.2018 року в справі про порушення митних правил №098/50800/18 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 598628,91 грн.

На обґрунтування позову посилається на те, що оскаржуваною постановою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.2 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу «AUDI АЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1, до митниці призначення більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб. Відповідно до зазначеної постанови 11.01.2018 р. позивачем було ввезено на митну територію України транспортний засіб «AUDI АЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та перевищено встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу.

Позивач вважає, що постанова винесенна з порушенням прав позивача та неповнотою провадження при розгляд справи, а саме: в постанові не вказано обставин, встановлених під час розгляду справи, про те які самі дії (бездіяльність) ОСОБА_2свідчать про використання товарів (вищевказаного автомобіля), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Також не вказано дати вчинення такого порушення митних правил. При цьому, у постанові міститься тільки посилання на суму несплачених нею митних платежів, інші фактичні обставини, які наведені у оскаржуваній постанові, стосуються порушення позивачем встановленого МК України строку транзитного перевезення автомобіля, оскільки вказані обставини є аналогічними тим обставинам, які встановлені при винесенні відносно позивача постанови №0023/50800/18 від 21.02.2018 р. Однак, за це порушення митних правил (порушення строку транзитного перевезення автомобіля) позивача вже було притягнено до адміністративної відповідальності постановою №0023/50800/18 від 21.02.2018 р. на думку позивача її двічі притягнули до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того позивач вважає, що має місце неповнота провадження у справі при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови не були виконані вимоги ст. 489 МК України. При цьому справу розглянули у відсутність позивача, викликів на розгляд справи вона не отримувала, що позбавило її всіх наданих законом прав і призвело до порушення процесу при розгляді справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якій вони зазначають, що заперечують проти позовних вимог щодо скасування постанови в справі про порушення митних правил №0298/50800/18 від 12.12.2018 року в повному обсязі, вважають адміністративний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки при здійсненні провадження у справі про ПМП №0298/50800/18 конституційні права громадянки ОСОБА_2 не порушено, протокол про порушення митних правил складено на законних підставах у відповідності до вимог ст.494 МК України, постанову про накладення адміністративного стягнення винесено обґрунтовано, відповідно до вимог ст.485, ст.ст.522-527 МК України, правові підстави для її скасування відсутні.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4. XI. 1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, щосторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Митниця ДФС у Херсонській області , Автономній Республіці Крим та м.Севастополі в рамках проведення операції «Рубіж-2018» виявила, що 11.01.2018 року громадянкою України ОСОБА_2 через пункт пропуску «Велика Писарівка-Гайворон», митного поста «Велика Писарівка» Сумської митниці ДФС у митному режимі «транзит» на митну територію України ввезено транспортний засіб особистого користування «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, VІN НОМЕР_2, країна реєстрації - Республіка Литва.

24.01.2018 року у відношенні громадянки ОСОБА_2 складено протокол про ПМП за ч.2 ст. 470 МК України №0023/50800/18 по факту перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який був ввезений останньою на митну території України 11.01.2018 через пункт пропуску «Велика Писарівка-Гайворон», митного поста «Велика Писарівка» Сумської митниці ДФС у митному режимі «транзит».

Постановою Митниці ДФС в справі про порушення митних правил 0023/50800/18 від 21.02.2018 громадянку ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що передбачено ч. 2 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, до митниці призначення більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Як вбачається з постанови - свою вину в порушенні митних правил передбачених ч.2 ст. 470 МК України гр. ОСОБА_2 визнала в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється поміщувати у митний режим «транзиту» транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами - нерезидентами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 292 МК України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Відповідно до ст. 206.6 Податкового кодексу України, до операцій із ввезення товарів у митному режимі транзиту застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України.

Таким чином, пільги у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування транспортного засобу особистого користування «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який переміщується в митному режимі «транзит», надані громадянці ОСОБА_2 виключно у разі дотримання нею вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України та виключно з метою переміщення цього транспортного засобу між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів, без будь-якого його використання, в термін визначений ст. 95 МК України.

Згідно перевірки інформації баз даних АСМО «Інспектор» та «ЄАІС Держмитслужби», станом на 22.11.2018, транспортний засіб «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, з митної території України після 24.01.2018 року не вивозився та у інший митний режим, згідно діючого законодавства, не розміщувався.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушує вимоги та обмеження встановлені главою 17 МК України та використовує транспортний засіб особистого користування «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Інформація щодо звернення ОСОБА_2 з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили в модулі «Заяви підприємств та осіб» АСМО «Інспектор» відсутня.

Також підтверджень про надання такої інформації відповідачу, позивачем суду не надано.

05.11.2018 року за №8410/21-70-20 та 13.11.2018 року за №8664/21-70-20, Митницею ДФС було двічі направлено листи із запрошенням ОСОБА_2 прибути до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення з митної території України вищезазначеного транспортного засобу, але на зазначені виклики громадянка не прибула.

Відповідно до листа Управління адміністрування митних платежів Митниці ДФС від 09.11.2018 № 19-02/804-с, сума пільг наданих у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування ОСОБА_2 при ввезенні транспортного засобу особистого користування марки «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1,, складає 199 542,97 грн.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_2 використовує транспортний засіб особистого користування марки «AUDI АЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, VІN НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Литва, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 199 542,97 грн., в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

За даним фактом 22.11.2018 посадовою особою Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі стосовно ОСОБА_2 складений протокол про порушення митних правил №0298/50800/18 за ст.485 МК України, примірник протоколу із зазначенням дати та часу розгляду справи направлено ОСОБА_2 поштою 26.11.2018, що підтверджується поштовою квитанцією за №250.

Відповідно до ч. 10 ст. 494 МК України протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Як зазначено відповідачем та не спростовується матеріалами справи, будь-яких клопотань від ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи до митниці не надходило.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги та обмеження встановлені главою 17 МК України, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 458 Митного кодексу України, а відтак оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є законною, винесеною з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та в спосіб, передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 74-77, 229, 241-246, 250, 255, 268 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Митниці ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення-залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана Харківському апеляційному адміністративному суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до або через Ленінський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 03 квітня 2019 року.

Суддя: В.Г.Пашнєв