Справа № 480/248/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 р. Справа №480/248/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання Високос Я.С.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Кунець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), в якій просить зобов'язати ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 02.11.2018 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Розроблений та погоджений проект було подано для затвердження відповідачу, однак останній відмовився затвердити проект, посилаючись на наявність розбіжностей щодо місця розташування земельної ділянки. Позивач не погоджується із такими діями ГУ Держгеокадастру, оскільки проект землеустрою було погоджено у встановленому законом порядку, при цьому відповідач, на момент затвердження проекту, повинен прийняти рішення про його затвердження і позбавлений можливості приймати інші рішення.

27.02.2019 представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Також зазначив, що наказом ГУ Держгеокадастру позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, яка була самостійно визначена ним у викопіюванні, доданому до клопотання. Розроблений проект землеустрою було подано до ГУ Держгеокадастру для затвердження, однак в ході аналізу наданих документів було встановлено розбіжність між конфігурацією та місцезнаходженням земельної ділянки, яку бажав отримати позивач та земельною ділянкою, на яку було розроблено проект землеустрою.

Таким чином, на думку представника відповідача, позивачем розроблено проект землеустрою на земельну ділянку, дозвіл на яку не надавався. Також відповідач заперечує проти позовних вимог у формі зобов'язання ГУ Держгеокадастру надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є виключними повноваженнями ГУ Держгеокадастру і суд не може втручатись у здійснення державним органом своїх дискреційних повноважень. Крім того представник відповідача у відзиві зазначив, що листи, якими ГУ Держгеокадастру надавало позивачу відповіді у судовому порядку не оскаржені та не скасовані. При зверненні до суду позивач також не ставить питання про їх скасування, чим підтверджує їх правомірність, а суд не може зобов'язати відповідача прийняти рішення, замість того, яке було викладене у відповідних листах.

21.03.2019 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у яких зазначив, що висновком ГУ Держгеокадастру в Рівненській області від 20.12.2018 № 15168/82-18 було погоджено проект землеустрою ОСОБА_3, та вказано, що він відповідає вимогам законодавства. При цьому відповідач, у разі отримання погодженого проекту землеустрою, у двотижневий строк повинен прийняти рішення про його затвердження. Інших повноважень, на даному етапі, ст. 118 Земельного кодексу України для ГУ Держгеокадастру не містить.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала.

Ухвалою від 08.02.2019 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 01.03.2019 по справі призначено судове засідання, учасники справи викликані до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою від 14.06.2017 (зареєстрована в ГУ Держгеокадастру 16.06.2017 за № 7987) та просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 42).

Наказом ГУ Держгеокадастру від 02.11.2018 № 18-8618/16-18-СГ ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13).

За замовленням позивача ФОП ОСОБА_4 було розроблено проект землеустрою (а.с. 11). Земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер :05:004:0765 (а.с. 18).

Проектна документація погоджена начальником міськрайонного управління в м.Суми та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області І.Л.Головенко, про що свідчить підпис даної особи в проектній документації, зокрема по контурній експлікації (а.с.14).

Згідно з висновком від 20.12.2018 підготовлений проект землеустрою погоджено у встановленому законом порядку експертом ГУ Держгеокадастру в Рівненській області ОСОБА_6 (а.с. 17).

У грудні 2018 ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою від 28.12.2018 (зареєстрована 29.12.2018 за № Є-16947/0/94-18) у якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 41).

При цьому, листом від 09.01.2019 № Є-16947-131/21-19 відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що бажана земельна ділянка, на яку йому було надано дозвіл на розроблення проекту її землеустрою, має інше місце розташування ніж земельна ділянка, на яку виготовлено проект землеустрою. Також позивачу запропоновано звернутись до виконавця робіт із землеустрою для доопрацювання проекту (а.с. 23).

Матеріалами справи, зокрема, викопіюванням з кадастрового плану Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області орієнтованого місця розташування земельної ділянки, доданої до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі якої було відповідачем видано відповідний наказ про надання такого дозволу (а.с. 44), підтверджується, що розробником - ОСОБА_4 самостійно, без будь-якого погодження як з позивачем так і з відповідачем було на власний розсуд змінено місце розташування земельної ділянки, що підтверджується викопіюванням з кадастрового плану Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, доданого до проектної документації, що була подана на затвердження. Суд не погоджується із твердженням представника позивача, що в заяві було зазначено лише орієнтовне розташування і проектантом було лише на мару метрів змінено місце розташування такої земельної ділянки, враховуючи те, що згідно викопіювання (а.с. 61) така зміна стосується значного відхилу від тієї земельної ділянки на яку було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою стала невідповідність місця розташування земельної ділянки на яку розроблено проект землеустрою земельній ділянці, на яку було надано дозвіл.

Так, порядок безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 ст. 186-1).

За частиною 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, висновком від 20.12.2018 проект землеустрою ОСОБА_3 погоджено у встановленому законом порядку експертом ГУ Держгеокадастру в Рівненській області, вказано, що проект відповідає вимогам законодавства та прийнятим до нього нормативно-правовим актам (а.с. 17).

Частина 9 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 статті 118).

В даному випадку, не зважаючи на те, що позивачем було подано до ГУ Держгеокадастру належним чином погоджений проект землеустрою, будь-якого рішення про його затвердження та надання ОСОБА_3 земельної ділянки у власність чи відмову у такому затвердженні відповідачем прийнято не було.

Суд погоджується із твердженням представника відповідача, що в разі невідповідності положень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації відповідач має право згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України відмовити в погодженні проекту землеустрою.

Разом із тим, лист ГУ Держгеокадастру від 09.01.2019 № Є-16947-131/21-19 не є рішенням про відмову в затвердженні проекту землеустрою в розумінні частини 9 ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того, на стадії затвердження проекту землеустрою, у ГУ Держгеокадастру відсутні повноваження щодо повернення проекту для його доопрацювання виконавцем робіт. Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ГУ Держгеокадастру прийнято не було.

При цьому слід зазначити, що суд не може зобов'язати ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за відсутності будь-якого рішення суб'єкта владних повноважень, яке він повинен прийняти відповідно до Земельного кодексу України. Стосовно посилання позивача на те, що позивач зобов'язаний затвердити проект землеустрою, суд зазначає, що відповідач в даному випадку не прийняв жодного рішення по заяві, в т.ч. і щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 28.12.2018 (зареєстровану 29.12.2018 за № Є-16947/0/94-18) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення.

Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 768,40 грн. сплачена при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 28.12.2018, зареєстровану Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 29.12.2018 №Є-16947/0/94-18 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, і.к. 39765885) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,і.к. НОМЕР_1) суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.04.2019.

Суддя С.М. Гелета