Справа № 591/6637/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 р.Справа № 591/6637/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кривцова Г.В., м. Суми по справі № 591/6637/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області (далі по тексту - УПП в Сумській області, відповідач), в якому просила суд скасувати постанову серії ЕАВ № 655521 від 10.10.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення від 10.10.2018 щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у діях позивача складу правопорушення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.01.2019 по справі № 591/6637/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області, місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ № 655521 від 10 жовтня 2018 року, складеної поліцейським роти батальйону № 1 УПП в Сумській області Артеменко Наталією Вікторівною про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.01.2019 по справі № 591/6637/18, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, зобов'язати відповідача видалити з відповідної бази даних запис про здійснення позивачкою правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП від 10.10.2018.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що виїхала на перехрестя на дозволений мигаючий зелений сигнал світлофору. Продемонстрований співробітниками поліції відеозапис не демонструє моменту виїзду автомобіля позивача на перехрестя на жовтий сигнал світлофору; відеозйомка здійснена з настільки великої відстані, що неможливо роздивитися ані лінію стоп, ані сигнал світлофора в момент перетину, ані номерні знаки автомобіля, тому достовірно оцінити ситуацію з автомобіля поліції було неможливо. Вказана обставина унеможливлює беззаперечно встановити факт порушення позивачем вимог пп. «ґ» п.8.7.3 Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР), яким визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів, оскільки з наданого відеозапису не вбачається, на який сигнал світлофора було здійснено перетин стоп-лінії. Зазначив, що оскаржувана постанова не містить визначених ст.283 КУпАП обов'язкових реквізитів, а саме не вказано технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, а також обставини справи (зокрема, не вказано відносне місцезнаходження патрульної машини), не зазначено додатків до постанови. Відмітив, що в оскаржуваній постанові невірно вказано час вчинення правопорушення (17:44 год. замість 17:27 год.). З огляду на викладене, відеозапис не є належним і допустимим доказом по справі, оскільки одержаний з порушенням закону, отже, вина позивача у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2018 інспектором УПП в Сумській області Артеменко Н.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 655521 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 425 грн. за ст.ч.2 ст.122 КУпАП.

Як зазначено у постанові, 10.10.2018 о 17 год. 44 хв. водій, керуючи автомобілем KIA SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_1, в м. Суми по вул. Харківській, 36/1 проїхав перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофору, чим порушив пп. «ґ» п.8.7.3 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про її оскарження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: проїзд на заборонний сигнал світлофору - підтверджено наданими доказами (відеозаписом з відеокамери та нагрудної відеокамери патрульної поліції).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як встановлено частиною 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з пп. «ґ» п.8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР) жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п.8.11 ПДР).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачкою порушення пп. «ґ» п.8.7.3 ПДР було надано до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, який було досліджено судом апеляційної інстанцій.

З вказаного вище відеозапису неможливо беззаперечно підтвердити початок руху автомобіля (джипу світлого кольору) на перехресті та перетину ним стоп-лінії на жовтий сигнал світлофору. Відеозапис здійснено на доволі великій відстані, що унеможливлює достовірно встановити, на який сигнал світлофора вказаним автомобілем здійснено перетин стоп-лінії (миготливий зелений, як стверджує позивач, або жовтий, як вважає відповідач).

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні достатні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене адміністративне правопорушення пп. «ґ» п.8.7.3 ПДР, у зв'язку з чим, з огляду на норми ч.2 ст.77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення пп. «ґ» п.8.7.3 ПДР відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що факт порушення позивачкою пп. «ґ» п.8.7.3 ПДР достовірно не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пп. «ґ» п.8.7.3 ПДР, у зв'язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 655521 від 10.10.2018 підлягає скасуванню.

З приводу позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів відмічає, що в даному випадку оскаржувана постанова серії ЕАВ № 655521 від 10.10.2018 підлягає скасуванню у зв'язку з ненаданням відповідачем як суб'єктом владних повноважень належних і допустимих доказів учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а не у зв'язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Слід відмітити, що недоведеність вини позивача у вчиненні правопорушення не є тотожним відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, як помилково вважає позивач.

З огляду на викладене, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

З приводу вимоги апеляційної скарги про зобов'язання відповідача видалити з відповідної бази даних запис про здійснення позивачкою правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП від 10.10.2018, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

Разом з тим, позивачкою не зазначено, з якої бази даних вона бажає видалити запис про здійснення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП від 10.10.2018, та не наводить жодних обставин, які б свідчили про те, що відносно неї відповідачем по справі внесено запису про таке порушення від 10.10.2018 до певної бази даних.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що наказом МВС України від 04.07.2016 № 595 затверджено Інструкцію з автоматизованого обліку адміністративних правопорушень (далі по тексту - Інструкція № 595).

Згідно з п.п.1, 2 Інструкції № 595 автоматизований облік адміністративних правопорушень здійснюється в інтегрованій інформаційно-пошуковій системі (далі - ІІПС) на підставі протоколів (постанов), складених (винесених) уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції.

Відомості про виявлене адміністративне правопорушення вносяться до електронної картки про адміністративне правопорушення (далі - картка форми ЕАПР), наведеної в додатку до цієї Інструкції.

За приписами п.9 Інструкції № 595 знімаються з автоматизованого обліку адміністративні правопорушення стосовно осіб, щодо яких було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, у разі закриття провадження відповідно до статті 247 КУпАП.

Зняття з обліку адміністративних правопорушень, вчинених особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за їх вчинення, а також яких звільнено від адміністративної відповідальності за іншими підставами, здійснюється у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення або якщо після закінчення строків особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, згідно зі статтями 38, 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначалось вище, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП) або за іншими підставами, наведеними у ст.247 КУпАП - відсутні.

Слід відмітити, що статтею 38 КУпАП встановлено строки накладення адміністративного стягнення, а статтею 39 КУпАП - строк, після закінчення якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Так, згідно з ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до ст.39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

В даному випадку, адміністративне стягнення на позивачку було накладено в межах двомісячного строку, передбаченого ст.38 КУпАП, а строк, передбачений ст.39 КУпАП, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції не сплинув.

Отже, в даному випадку немає передбачених п.9 Інструкції № 595 підстав для зобов'язання відповідача зняти з автоматизованого обліку адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на наведене, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.01.2019 по справі № 591/6637/18 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.01.2019 року по справі № 591/6637/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАВ № 6555221 від 10.10.2018 у справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським Управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Артеменко Наталією Вікторівною про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий