Справа № 1340/3546/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1227/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачів Кавалець Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року (прийняте у м. Львові суддею Кухар Н.А.; складене у повному обсязі 11 грудня 2018 року) в адміністративній справі № 1340/3546/18 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Шевченківського районного суду м. Льво-ва № 137/К від 05.07.2018 «Про звільнення з роботи ОСОБА_2.»;

- поновити його на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м.Львова з 06.07.2018;

- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області (далі - ТУ ДСА в Львівській області), як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2018 по дату винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його звільнено без законних підстав, на підставі немотивованого подання судді про те, що він нібито не приступив до виконання обов'язків помічника судді, а не факт закінчення строку договору, позаяк його було звільнено відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Вважає, що наказ про звільнення його з роботи є протиправним, тому підлягає скасуванню, а відтак є всі підстави для поновлення його на роботі на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції при обгрунтуванні свого рішення не в повній мірі з'ясував та врахував всі обставини, які мають значення для справи; не врахував норми матеріального та процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу Шевченківського районного суду м. Львова № 26/к від 18.03.2015, яким його було переведено на посаду помічника судді цього суду Федорової О.Ф. на час виконання нею повноважень судді цього ж суду, сторони трудових відносин узгодили строк трудового договору, який діє на час виконання Федоровою О.Ф. повноважень судді вказаного суду та який закінчується датою припинення повноважень цього судді.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу було подання судді, у якому вказано, що він з 11.01.2018 не приступив до виконання обов'язків помічника судді, проте вказана обставина не може бути підставою для звільнення за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Крім того, ця обставина спростовується наявними у матеріалах справи табелями обліку робочого часу та розрахунковими листами, із чого видно, що протягом січня 2018 року він виконував роботу, за що отримував відповідну заробітну плату з усіма додатковими виплатами. Також, суд першої інстанції не перевірив подання судді на його вмотивованість.

ТУ ДСА в Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому вказало, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, в тому числі в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з територіального управління середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки будь-які виплати суддям та працівникам апарату суду здійснюються лише на підставі наказів, виданих відповідним місцевим загальним судом, а територіальне управління не було роботодавцем апелянта і жодних трудових відносин між ним і територіальним управлінням не існувало. Крім того, територіальне управління нарахувало та виплатило позивачу всі належні його виплати при звільненні.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідачів, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба, відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 92 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (набув чинності 01.05.2016) посаду помічника судді віднесено до посад патронатної служби.

А частиною четвертою цієї статті встановлено, що особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

За приписами частин першої, третьої, четвертої статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Помічники суддів з питань підготовки справ до розгляду підзвітні лише відповідному судді.

На виконання цієї норми рішенням Ради суддів України 25.03.2011 за № 14 було затверджене Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції (далі - Положення № 14).

Відповідно до пунктів 2 - 4, 22 Положення № 14 (у редакції, чинній на час внесення суддею подання - 20.03.2018) помічник судді - це посадова особа, яка перебуває на державній службі, забезпечує виконання суддею відповідних повноважень та сприяє здійсненню правосуддя. Помічник судді є працівником апарату суду. Помічник судді з питань підготовки справ до розгляду підзвітний лише відповідному судді.

Помічник судді зобов'язаний, зокрема:своєчасно та якісно виконувати надані йому доручення; дотримуватися строків підготовки документів та виконання доручень.

Пунктом 7 Положення № 14 встановлено, що помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Застосування заходів заохочення та дисциплінарного стягнення до помічника судді здійснюється керівником апарату відповідного суду за поданням судді (пункт 15 Положення № 14).

Відповідно до пункту 17 Положення № 14, зокрема, у період з моменту припинення повноважень судді зі здійснення правосуддя або з моменту звільнення судді із займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді може тимчасово виконувати обов'язки помічника, додаткового помічника іншого судді, про що на підставі особистої заяви помічника судді та подання відповідного судді видається наказ керівника апарату суду.

Згідно із пунктом 19 Положення № 14 помічник судді може бути звільнений з посади з дотриманням вимог законодавства про працю та Закону України «Про державну службу» на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за мотивованим поданням судді, а у випадку тривалої відсутності судді (тривале відрядження, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною тощо) - за наказом керівника апарату відповідного суду.

У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Також пунктом 26 Положення № 14 встановлено, що в залежності від виду і характеру порушення помічник судді несе дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із чинним законодавством: за неналежне і несвоєчасне виконання покладених на нього обов'язків; за бездіяльність або недобросовісне використання наданих йому прав; за порушення Загальних правил поведінки державного службовця; за порушення Правил поведінки працівника суду; за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку суду та трудової дисципліни.

Рішенням Ради суддів України від 18 травня 2018 року № 21 було затверджено нове Положення про помічника судді (далі - Положення № 21; яке було чинним на час звільнення позивача) і визнано таким, що втратило чинність Положення № 14.

Відповідно до абзацу другого пункту 1, пунктів 3, 21 Положення № 21 посади помічників судді належать до посад патронатної служби, на які не поширюється дія Закону України «Про державну службу», крім статті 92 Закону України «Про державну службу».

Помічник судді є працівником апарату суду.

Помічник судді зобов'язаний, зокрема: своєчасно та якісно виконувати надані йому доручення; дотримуватися строків підготовки документів та виконання доручень; постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію; дбайливо ставитись до майна суду.

Абзацом другим пункту 5 Положення № 21 встановлено, що на помічника судді поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41 - 43-1 та 49 Кодексу законів про працю України.

Згідно із пунктом 12 Положення № 21 трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду або в день ухвалення з'їздом суддів України рішення про обрання Ради суддів України в новому складі. Наказ про звільнення видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду.

Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв'язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до пунктів 16, 17, 25 Положення № 21 застосування заходів заохочення та дисциплінарного стягнення до помічника судді здійснюється керівником апарату відповідного суду за погодженням із суддею.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень до помічника судді регулюється Кодексом законів про працю України.

Залежно від виду й характеру порушення помічник судді несе дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством, зокрема: за невиконання, невчасне або неналежне виконання покладених на нього обов'язків; за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку суду та трудової дисципліни.

Як встановлено судом, наказом Шевченківського районного суду м. Львова за № 26-12 від 11.06.2018 ОСОБА_2 було призначено з 11 червня 2008 року на посаду судового розпорядника суду Шевченківського районного суду м. Львова.

Наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2008 № 61-к ОСОБА_2 з 01.11.2008 переведено на посаду старшого судового розпорядника цього ж суду.

Згідно наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2010 № 39-з ОСОБА_2 зараховано до резерву на посаду помічника судді з 14.07.2010.

Наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.2010 № 61-к ОСОБА_2 призначено на посаду помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 24.12.2010.

А наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 № 26-К ОСОБА_2 переведено з 18 березня 2015 року на посаду помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової Оксани Федорівни на час виконання нею повноважень судді Шевченківського районного суду м. Львова.

20.03.2018 суддя Шевченківського районного суду м. Львова Федорова О.Ф. звернулася до керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Янків Н.І. із поданням, в якому просила звільнити ОСОБА_2 з посади помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф.

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 з 11.01.2018 не приступив до виконання обов'язків помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф.; з цим поданням ОСОБА_2 ознайомився 05.07.2018.

Наказом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К від 05 липня 2018 року відповідно до п.2 ст.36, ст.83, ч.2 ст.127 КЗпП України, Положення про помічника судді, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21, ст.155 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», ст.24 Закону України «Про відпустки», звільнено ОСОБА_2, помічника судді з 05 липня 2018 року із займаної посади у зв'язку із закінченням строкового трудового договору, відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, згідно подання судді.

Із цим наказом позивач ознайомився 05 липня 2018 року.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що підставою для видання наказу про звільнення помічника судді, незалежно від будь-яких обставин, є вмотивоване подання судді й саме на його виконання видається наказ про звільнення.

Ані спеціальне законодавство, ані КЗпП України, не передбачає інших дій керівника апарату суду після отримання ним вмотивованого подання судді, наприклад таких, як зарахування у розпорядження відповідного органу, кадрового резерву тощо у разі відсутності посад у суді, яку можна запропонувати особі, крім як видання наказу про звільнення.

Оскільки суддею до керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова 20.03.2018 було подане обгрунтоване подання про те що ОСОБА_2 з 11.01.2018 не приступив до виконання обов'язків помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова, позивача правомірно було звільнено згідно із пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Як уже було зазначено вище, наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 № 26-К ОСОБА_2 переведено з 18 березня 2015 року на посаду помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф. на час виконання нею повноважень судді цього ж суду.

А звільнено його було з посади помічника судді, відповідно до оскаржуваного наказу, у зв'язку із закінченням строкового трудового договору, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Проте, як вставлено судом, станом на час виникнення спірних правовідносин, як і станом на час розгляду справи в суді повноваження судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф. не закінчились.

При дослідженні цього питання встановлено, що Указом Президента України від 28 липня 2010 року №789/2010 Федорову О.Ф. було призначено строком на п?ять років на посаду судді Шахтарського міськрайонного суду Донецької області; Указом Президента України від 14 лютого 2015 року № 83/2015 її було переведено у межах п?ятирічного строку на роботу на посаді судді Шевченківського районного суду міста Львова; а Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №441/2017 її було призначено на цю посаду безстроково.

Тобто, судом не встановлено - із закінченням якого строку пов'язане звільнення позивача з посади; відповідачем на підтвердження цього не надано жодних доказів, а вищезазначене спростовує обставини закінчення строкового трудового договору позивача.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Навіть якщо припустити, що строк трудового договору закінчився 11.01.2018 (про що зазначено у поданні судді), то після цього позивач продовжив працювати до 20.03.2018 (часу внесення суддею подання) і надалі до 05.07.2018 (в т.ч. після внесення подання виходив двічі на роботу у червні місяці під час перебування на лікарняному) і відповідач не заперечив проти продовження виконання позивачем трудових відносин та не поставив вимогу про їх припинення, тому згідно з вимогами законодавства дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк.

Крім того, колегія суддів наголошує, що зміст оскаржуваного наказу не відповідає змісту подання судді, на підставі якого цей наказ було прийнято.

Як видно зі змісту цього подання, ОСОБА_2 з 11.01.2018 не приступив до виконання обов'язків помічника суддів Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф.

Проте, позивач в судовому засіданні вказане заперечив і пояснив, що у період, коли у судді Федорової О.Ф. були відсутні повноваження (серпень 2015 року - грудень 2017 року) він, як помічник судді, виконував доручення інших суддів цього суду, а у січні 2018 року, після того, як суддя Федорова О.Ф. приступила до виконання обов'язків судді після її обрання безстроково, виконував доручення цієї судді та закінчував виконувати доручення інших суддів; факту неприступлення ним до виконання обов'язків помічника судді Федорової О.Ф. не було і йому взагалі незрозуміло - чим було обумовлене подання судді про його звільнення з посади.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач жодним чином не здійснив фіксування неприступлення позивача до виконання своїх посадових обов'язків та не відібрав з цього приводу пояснення, не встановив інших обставин, зокрема - в чому полягало це неприступлення до виконання обов'язків помічника судді і на підтвердження цього до суду не надано жодних доказів, при тому, що 11.01.2018 позивач знаходився на робочому місці, що підтверджено даними табеля обліку робочого часу та розрахунковими листами.

За певних обставин неприступлення до виконання посадових обов'язків можна було б кваліфікувати як прогул чи невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло б мати наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності чи розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за пунктами 3 чи 4 частини першої статті 40 КЗпП, а не у зв'язку із закінченням строкового трудового договору, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП.

Враховуючи вище, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення позивача відбулося за відсутності належних на те підстав, у зв'язку з чим оскаржуваний наказ як протиправний необхідно скасувати; поновити позивача на попередньо займаній посаді і стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 15 Положення № 21 оплата праці помічника судді встановлюється відповідно до Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про оплату праці» і нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що регулюють умови оплати праці працівників патронатних служб, у тому числі в системі правосуддя.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, встановлено, що цей Порядок застосовується також у випадку вимушеного прогулу (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (пункт 3 Порядку № 100).

Абзацом першим пункту8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до цих положень сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу буде складати (при розрахунку не взято до уваги виплати, які не включаються до заробітку місяців):

((10 584,89 грн - 401,22 грн) + (17 635,62 грн - 2230,62 грн)) : (20 днів + 21 день) Ч 183 дні (вимушений прогул) = 114 212,13 грн.

Так як справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

Відповідно до підпункту 4.3 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, затвердженого 25 вересня 2015 року головою Державної судової адміністрації України, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Львівській області та місцевих загальних судів Львівської області.

У зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача саме з ТУ ДСА в Львівській області, як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в адміністративній справі № 1340/3546/18 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К від 05 липня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2.».

Поновити ОСОБА_2 на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 06 липня 2018 року.

Стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 липня 2018 року по 27 березня 2019 року в сумі 114 212 (сто чотирнадцять тисяч двісті дванадцять) грн 13 коп., без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 05 квітня 2019 року.