Справа № 420/992/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/992/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якій просило: визнати протиправною бездіяльності Одеської митниці ДФС, що полягає у непідготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.); зобов'язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до Державного бюджету України платежі у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.), шляхом підготування висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

23.06.2017 р. рішенням Відділу митного оформлення № 6 митного поста «Одеса-Центральний» Одеської митниці ДФС № UA500060/2017/000059/2 про коригування митної вартості товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія» було відмовлено у оформлені товару за основним методом - за ціною договору. Не погодившись із визначеною відповідачем митною вартістю товару, ТОВ «Д.І.К.» скористався наданим ч.7 ст.55 МК України правом на звернення до митного органу із заявою про випуск товарів, що декларується у вільний обіг на умовах фінансової гарантії та сплатив при митному оформленні в якості гарантії у формі грошової застави - 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та звернувся до суду про скасування вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року по справі № 815/5786/17 в задоволені позову відмовлено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 р. адміністративний позов ТОВ «Д.І.К.» до Одеської митниці ДФС задоволено, зокрема визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Ухвалою Верховного суду від 12 вересня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС на постанову суду відмовлено. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що ТОВ «Д.І.К.» було подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноту і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підставі для коригування митним органом митної вартості товару. Тобто, внаслідок неправомірного коригування Одеської митницею ДФС митної вартості товарів ТОВ «Д.І.К.» сплачено до бюджету платежів у більшому розмірі, чим потрібно було сплатити порівняно з рівнем митної вартості товарів, визначеним декларантом. Після вступу в законну силу рішення суду щодо визнання неправомірним та скасування рішення про коригування митної вартості ТОВ «Д.І.К.» звернулось до Одеської митниці ДФС з заявою № 16/09-18 від 05.09.2018 р. про повернення платнику податків надміру сплачених сум грошових зобов'язань. Після вирішення цього питання у Верховному суді позивач повторно звернувся до відповідача з відповідною заявою № 22/10-18 від 22.10.2018 р. Але, Одеська митниця ДФС у своїх відповідях на вищевказані заяви повідомила про неможливості повернення грошей у зв'язку з тим, що у митниці відсутня інформація щодо наявності рішення суду про повернення надміру сплачених сум митних платежів ТОВ «Д.І.К.» (листи від 28.09.2018 та від 21.11.2018). Позивач вважає таку позицію відповідача неправомірною. Більш того, відповідач грубо порушує норми діючого законодавства України, а також намагається перешкодити відновленню законних прав та інтересів позивача щодо повернення надмірно сплачених сум митних платежів внаслідок прийняття незаконних рішень про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що в заявах № 16/09-18 від 05.09.2018, № 22/10-18 від 22.10.2018 позивач не просив митницю підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України висновок про повернення надмірно сплачених до Державного бюджету України митних платежів, а тому митниця не вчиняла бездіяльності з не підготовки та неподання до Головного управління Державної казначейської служби України вищевказаного висновку. ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до заяв № 16/09-18 від 05.09.2018, № 22/10-18 від 22.10.2018 не додано копій судових рішень у справі № 815/5786/17 за адміністративним позовом ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, які відповідають вимогам пункту 6.8.8 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174 - постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 у справі № 815/5786/17, які підписані працівником апарату суду та скріплені номерною печаткою суду, на копіях судових рішень у верхньому правому куті проставляється штамп «Копія», після тексту судового рішення проставляється штамп суду «Згідно з оригіналом». Резолютивна частина постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 у справі № 815/5786/17 за адміністративним позовом ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС, не містить положень щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Одеської митниці ДФС повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплачені ним суми митних платежів. Одеська митниця ДФС листами № 4816/10/15-70-19-02 від 28.09.2018, № 6045/10/15-70-19-02 від 21.11.2018 повідомила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» про те, що пунктом 3 розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017 № 643 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 р. за № 976/30844) передбачено, що до заяви додаються, у тому числі виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів та про те, що судове рішення не містить положень щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Одеської митниці ДФС повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплачені ним суми митних платежів. До заяв ТОВ «Дунайська імпортна компанія» № 16/09-18 від 05.09.2018, № 22/10-18 від 22.10.2018 не було додано документів, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів - платіжних доручень або інших розрахункових документів, які підтверджують сплату митних платежів в зазначеному позивачем розмірі, а тому ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не виконано вимоги пункту 3 розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017 № 643 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 р. за № 976/30844). До заяв ТОВ «Дунайська імпортна компанія» № 16/09-18 від 05.09.2018, № 22/10-18 від 22.10.2018 не було додано доказів відсутності у позивача податкового боргу, тобто вказана заява ТОВ «Дунайська імпортна компанія» не відповідала вимогам пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 № 1146 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 р. за № 1679/28124).

У письмових поясненнях позивач зазначає, що в заяві № 16/09-18 від 05.09.2018 р. зазначені усі необхідні данні, які стосуються повернення платежів, а саме: 1) Сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені вказано у тексті заяви. Крім того, на підтвердження суми коштів надані документи: митна декларація за якою було відмовлено у сплаті митних платежів за ціною контракту та ухвалено рішення про коригування митної вартості товару та митна декларація за якою спірний товар був випущений у вільний обіг після сплати усіх платежів в порядку ст.55 МКУ з правом подальшого оскарження такого рішення митниці. Надання цих декларацій підтверджується переліком документів до заяви. Після винесення митницею рішення про коригування митної вартості ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплатила фінансової гарантії у формі грошової застави після чого подало нову електронну митну декларацію (другу) від 24.06.2017 року № UA500060/2017/009394, де зазначені суми митних платежів, які ТОВ «Дунайська імпортна компанія» сплатила для випуску товару у вільний обіг. Так, в графі 47 ВМД від 24.06.2017 р. № UA500060/2017/009394 зазначені суми, які були сплачені позивачем для випущення товару у вільний обіг, а саме: « 020» - 1749,78 - це сума, визначена митницею (донарахування); « 028» - 7795,86 - сума ПДВ, визначена митницею після винесення рішення про коригування митної вартості товару (донарахування). 2) Причини виникнення такої суми коштів вказані у тексті заяви: винесення Одеської митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та їх скасування в подальшому судом. Крім того, відповідні рішення суду надані митниці разом з заявою. 3) Найменування юридичної особи: ТОВ «Дунайська імпортна компанія», код за . Ці данні вказані у тексті заяви. 4) Напрям перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів: вказаний у заяві - код за , п/р 0401 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» МФО 300346. Ці данні вказані у тексті заяви. 5) Реквізити митної декларації за якою помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів вказані у тексті заяви та МД надана разом з заявою. У повторній заяві № 22/10-18 від 22.10.2018 р. також вказані усі необхідні данні для повернення коштів, які є у п.3 розділу ІІІ Порядку № 643, а саме: 1) Сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені вказана в таблиці 1 до заяви. 2) Причини виникнення такої суми коштів вказані у тексті заяви: винесення Одеської митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та їх скасування у подальшому судом, номера рішень митниці та рішень суду вказані в таблиці 1 до заяви. 3) Найменування юридичної особи: ТОВ «Дунайська імпортна компанія», код за . Ці данні зазначені у тексті заяви. 4) Напрям перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів вказаний у заяві - код за , п/р 0401 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» МФО 300346. Ці данні зазначені у тексті заяви. 5) Реквізити митної декларації за якою помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів вказані в таблиці 1 до заяви. Законодавець не вимагає від платника при подачі заяви надавати платіжні документи щодо перерахування коштів. Усі розрахунки щодо сплати митних платежів при розмитненні товарів здійснюється ТОВ «Дунайська імпортна компанія» шляхом перерахування авансу на єдиний рахунок ДФС України з якого митниця самостійно списує митні платежі у процесі розмитнення товарів, що надходять у режимі «імпорт» до компанії від різних постачальників без визначення конкретних МД що оформлюються на кожну партію товару. Отже, платіжні документи, що підтверджують зарахування Одеською митницею ДФС митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія» за розмитнення товару знаходяться у розпорядженні самої митниці. Більш того, випустив спірний товар у вільних обіг Одеська митниця ДФС підтвердила тим самим отримання сплати митних платежів від ТОВ «Дунайська імпортна компанія». П. 3 розділу III Порядку № 643 не містить обов'язкової вимоги щодо надання до заяви про повернення доказів відсутності податкового боргу. Одеська митниця ДФС, як фіскальний орган володіє цієї інформацією та отримує її у відповідних джерелах ДФС відповідно до своїх повноважень.

В письмових поясненнях відповідач вказує на ті ж обставини, що й у відзиві на позов, та зазначає, що зазначена в позовній заяві вимога зобов'язати Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до державного бюджету України платежі суперечить положенням пунктів 43.1, 43.2 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, оскільки законодавством України передбачено складання контролюючим органом висновку та подання його до органу Казначейства, а не безпосереднє повернення сплачених податків.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару між TOB «Дунайська імпортна компанія» та ТОВ «Брокерська Експедиційна компанія «Атаман-Груп»» було укладено договір про надання послуг, відповідно до якого декларантом ОСОБА_1 до митного поста «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС подано електронну митну декларацію за № UA500060/2017/009379, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом, за ціною зовнішньоекономічного контракту за № 336/17 від 27.04.2017 року.

Одеська митниця ДФС за результатами перевірки ЕМД за № UA500060/2017/009379 та документів, що підтверджують визначену митну вартість товару, відмовила в митному оформленні товару та склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500060/2017/00763 від 23.06.2017 року, а також прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000059/2 від 23.06.2017 року, відповідно до якого митну вартість товарів самостійно визначено за резервним методом.

Товар ТОВ «Дунайська імпортна компанія» було випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Позивач не погодився з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, та звернувся до суду з позовом з метою їх оскарження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року по справі № 815/5786/17 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000059/2 від 23.06.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00763 від 23.06.2017 року було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року по справі № 815/5786/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» було задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року було скасовано та прийняте нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000059/2 від 23.06.2017 року, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00763 від 23.06.2017 року.

Тобто, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» фактично внесено до бюджету кошти з розрахунку митної вартості товарів, визначеної всупереч положенням чинного законодавства, що підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили.

Розмір митних платежів, який ТОВ «Дунайська імпортна компанія» фактично сплатило при митному оформлені товару за резервним методом, що був визначений митним органом, зазначений в графі 47 (Подробиці розрахунків) МД від 24.06.2017 року № UA500060/2017/009394, де перша сума - це сума нарахованих платежів на митну вартість визначена за 1-им методом (визначену декларантом), а друга сума - це сума доплати, платежів нарахованих на митну вартість визначена за резервним методом (визначена митним органом і зазначена в рішенні про коригування митної вартості), а саме: ввізне мито 4,7 % - 17443,86 грн., ввізне мито 4,7 % - 1749,78 грн., ПДВ 20 % - 77717,94 грн., ПДВ 20 % 7795,86 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених ТОВ «Дунайська імпортна компанія» платежів складає 9545,64 грн.

05.09.2018 року ТОВ «Дунайська імпортна компанія» звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою № 16/09-18, в якій просило повернути надмірно сплачені кошти у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та перерахувати на банківський рахунок. До заяви було додано: МД від 23.06.2017 року № UА500060/2017/009379 та від 23.06.2017 року № UA500060/2017/009394, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00763, рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000059/2, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року по справі № 815/5786/17.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі № 815/5786/17 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці ДФС на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 року у справі № 815/5786/17.

Одеська митниця ДФС у відповідь на заяву листом від 28.09.2018 року повідомила ТОВ «Дунайська імпортна компанія», що рішенням суду по справі № 815/5786/17 не передбачено повернення відповідних сум митних платежів ТОВ «Дунайська імпортна компанія».

22.10.2018 року ТОВ «Дунайська імпортна компанія» повторно звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою № 22/10-2018 про повернення надмірно сплачених коштів та їх перерахування на поточний рахунок.

Одеська митниця ДФС у відповідь на заяву листом від 21.11.2018 року повідомила ТОВ «Дунайська імпортна компанія», що процедура та порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету коштів регулюється статтею 45 Бюджетного кодексу України, статтею 301 Митного кодексу України, статтею 43 Податкового кодексу України. Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 643, пунктами 5 Порядку № 1146 для повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів платником податків подається до митниці заява довільної форми протягом 1095 днів від дня її виникнення. Пунктом 3 розділу III Порядку № 643 визначені вимоги до заяви та яким передбачено, що до заяви додаються, у тому числі виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів. У разі, якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 розділу III Порядку № 643, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу, готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова (пункт 11 розділу III Порядку № 643).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з ч.5 ст.301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.301 Митного кодексу України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Згідно з п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з п.43.3 та п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб'єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев'ятій, десятій статті 55, частині п'ятій статті 299, частинах третій, п'ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка А до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.), частині третій статті 11 глави ІІ Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Згідно з п.п.1-3 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України. У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів. До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до п.п.4-6 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Згідно з п.8 Розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 року за № 976/30844, митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Аналогічні за змістом приписи наведено у Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124.

Відповідно до п.п.5-6 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення. У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Згідно з абз.2 п.7 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до положень п.п.8-9 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

З сукупного аналізу вказаних норм суд прийшов до висновку, що обов'язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.

Також, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 25.11.2014 року у справі № 21-207а14, в якій зазначено, що у разі якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

За таких обставин, на думку суду, позивач виконав всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету митних платежів у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.).

При цьому, суд встановив, що відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

З урахуванням зазначеного, відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у непідготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.), є протиправною.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі «Yvonne van Duyn v.Home Office» зазначив, що: «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов'язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції, рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Крім того, у найбільш загальному вигляді позитивні зобов'язання (англ. - «positive obligations», «duties») передбачають активні дії держави, спрямовані на забезпечення, захист та сприяння реалізації прав людини. Загальною юридичною підставою позитивних зобов'язань у межах конвенційної системи правозахисту виступає ст.1 «Зобов'язання поважати права людини» Конвенції, в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Зокрема, К. Стармер (Starmer) виокремлює п'ять категорій обов'язків, що покладаються на держави позитивними зобов'язаннями за Конвенцією: обов'язки запобігати порушенням прав, гарантованих Конвенцією (обов'язок «превентивних дій» з боку держави, коли є розумні підстави очікувати його виконання) (напр. справи «Осман проти Сполученого Королівства», «Маркс проти Бельгії», «Платформа «Дrtze fьr das Leben» проти Австрії»); обов'язок держави забезпечувати інформування та консультування осіб стосовно порушень прав і свобод, що гарантуються Конвенцією (напр., справа «Гуерра проти Італії»); обов'язок реагувати на порушення прав людини, проводити ефективне розслідування «гідних довір'я» (тобто обґрунтованих) скарг щодо серйозних порушень прав, гарантованих Конвенцією (напр., справи «Айдін проти Туреччини», «Кая проти Туреччини», «Пол і Одрі Едвардс проти Сполученого Королівства»); обов'язки забезпечувати індивідів ресурсами, щоб запобігати порушенню їх прав, гарантованих Конвенцією (справа «Ейрі проти Ірландії»). При цьому, головний позитивний обов'язок держави, як зазначає К. Стармер, полягає у створенні «національної правової рамки» (англ. - «national legal framework»), передусім національного законодавства, яке забезпечує ефективний захист прав людини (див. докладне аргументування у справі «Х та Y проти Нідерландів»).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 року у справі «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53).

Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України», «Едуард Петрович Мельник проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Відповідно до п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, позовна вимога про зобов'язання Одеську митницю ДФС вчинити дії, а саме повернути ТОВ «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачені до Державного бюджету України платежі у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.), шляхом підготування висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до бюджету платежів у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, - належить до задоволення, шляхом зобов'язання Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до Державного бюджету України платежів у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача за боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (Болградське шосе, 31/1, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ідентифікаційний код 40017905) до Одеської митниці ДФС (вул. Гайдара, 21-А, м. Одеса, 65078, ідентифікаційний код 39441717), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023, ідентифікаційний код 37607526), про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у непідготовці у визначений законом строк та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплачених Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.).

3. Зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» надмірно сплачених до Державного бюджету України платежів у сумі 9545,64 грн. (ввізне мито 1749,78 грн. та ПДВ 7795,86 грн.) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842,00 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко