Справа № 175/336/19-а(2-а/175/5/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 175/336/19-а
провадження №2-а/175/5/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року (суддя Ребров С.О.) у справі №175/336/19-а (провадження №2-а/175/5/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Григоренко Антоніни Василівни, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Григоренко Антоніни Василівни протиправними та скасувати постанову серії ЕАА №437761 від 10.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неправомірність оскарженого рішення, оскільки таке рішення прийнято відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення правопорушення. Також, вказує на те, що оскаржена постанова не відповідає вимогам статті 283 КупАП, оскільки в останній не зазначено порядок її оскарження.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано дії інспектора Григоренко А.В. протиправними та скасовано постанову серії ЕАА №437761 від 10 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до

адміністративної відповідальності. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної служби не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що обов'язок по доказуванню обставин покладається і на позивача, який заперечував факт вчинення правопорушення. Крім цього, заявник вказує на те, що при прийнятті рішення суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та визнав протиправними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 10 червня 2018 року інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Григоренко Антоніною Василівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №437761, згідно з якою ОСОБА_1 10.06.2018 о 15:07 год. по вулиці Глінки,2 в місті Дніпрі, керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1, здійснила стоянку на місці для інвалідів без позначки інвалідності на т.з.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до розділу 34 ПДР України розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Дорожній знак 5.38 розділу 33 ПДР України «Місце для стоянки», разом з табличкою 7.17 розділу 33 «Інваліди», встановлює, що діє знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,

належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов'язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України (в редакції з 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обов'язків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обов'язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування спірної постанови серії ЕАА №437761 від 10.06.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність у спірному випадку визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Григоренко А.В.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції Григоренко А.В.

Таким чином, рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними дій інспектора Григоренко А.В. підлягає скасуванню, в іншій же частині рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року по справі №175/336/19-а (провадження №2-а/175/5/19), в частині визнання протиправними дій інспектора Григоренко А.В. - скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року по справі №175/336/19-а (провадження №2-а/175/5/19) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.04.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк