Справа № 240/453/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/453/19

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов"язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просила:

- визнати дії Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно дло ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - протиправним;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із застосуванням ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 19.09.2018.

В обґрунтування позову зазначає, що станом на 19.09.2018 їй виповнилось 52 роки 6 місяців, а тому вона звернулась в Коростенське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням пенсії за віком. Проте у призначенні пенсії було відмовлено. Мотивуючи своє рішення фонд посилається на те, що заявник працювала в зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 6 місяців 3 дні. Вважає, що має зниження пенсійного віку на 3 роки ( початкова величина за час роботи в період з 20.08.1984 по 23.10.1992) + 3 роки (період з 26.04.1986 по 23.10.1992, що складає 6 років 5 місяців 28 день) + 3 роки ( період з 18.11.1992 по 01.12.1998, що складає 6 років 13 день) + 9 років ( період з 02.12.1998 по даний час (19 років 8 місяців 13днів), всього - 18 років зниження пенсійного віку з розрахунку 1 рік за 2 роки роботи.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 25.02.2019. Зобов'язано відповідача надати 25.02.2019 до суду належним чином завірених документів, що подавались ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Відділом документального забезпечення суду 25.02.2019 зареєстровано відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю і необґрунтованістю. Вказує, що сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та іншими законодавчими та нормативними актами не передбачено. До відзиву додано копії документів.

Представник позивача та представник відповідача подали до суду заяви про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кишин Олевського району Житомирської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, має статус громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Вказані обставини підтверджуються копією паспорта (а.с. 8-10), копією посвідчення серії НОМЕР_2. (а.с. 12)

Позивач, досягнувши 52 роки 6 місяців віку, звернулась до відповідача із заявою від 20.08.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років, на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Копія заяви міститься в матеріалах справи (а.с. 43)

До заяви додала: копію диплому; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки про місце проживання (реєстрації ) особи: №М/98 від 10.05.2018, №М/82 від 19.04.2016, №М/94 від 19.04.2016, №325/02.26 від 13.04.2018, №216-М від 12.04.2018, №46 від 14.08.2018, №47 від 14.08.2018, №38 від 04.04.2018; копію посвідчення серії НОМЕР_2; копію паспорта; копію свідоцтва про народження дитини; свідоцтво про шлюб, трудову книжку (а.с. 44)

Листом №10492/03.1 від 10.12.2018 Коростенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно рішення комісії від 07.12.2018за №42, в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відмовлено. Вказано: "згідно архівних довідок Ви працювали в колгоспі 1-го Травня Коростенського району с. Вигів в період з 20.08.1984р. по 23.10.1992р, яке розташоване на території гарантованого добровільного відселення, але згідно записів трудової книжки Ви знаходились у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років в період з 21.01.1987р. по 26.11.1987р, з 22.07.1989р. по 23.10.1992р. Відповідно до записів трудової книжки серії УКР № 1892967 Ви з 18.11.1992 року по 01.12.1998 року працювали на Коростенсько українському - естонському підприємстві «Анастасія» (6 років 0 місяці 14 днів). Виходячи з вищезазначеного Ви постійно працювали в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986р. по 20.01.1987р, з 27.11.1987р. по 21.07.1989, з 18.11.1992 по 31.12.1992р, тобто станом 01.01.1993 р. 2 р. 6 міс. 3 дні. Сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та іншими законодавчими та нормативними актами не передбачено. Отже за даними документами станом на 01.01.1993 р. відсутні основні ( обов'язкові) умови проживання в зоні або роботи в зоні на 01.01.1993 р. згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та іншими законодавчими та нормативними актами не передбачено."

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

Відповідно до ч.1, 3 ст.65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно зі ст.14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Відповідно до ч.3 та ч. 4 ст.15 Закону №796, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6 Порядку, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали чи постійно працювали бо постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Судом встановлено, що дошлюбне прізвище позивача - Чорна, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 50)

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала:

- із 20.08.1984 по 23.10.1992 ст. бухгалтером у колгосп ім. 1-го Травня Коростенського району Житомирської області (а.с. 14);

- 18.11.1992 по 03.10.1994 бухгалтером у бухгалтерії Коростенської бавовнопрядильної фабрики (а.с.13);

- із 03.10.1994 по 01.12.1998 в Коростенському спільному українсько-естонському підприємстві "Анастасія";

- із 02.12.1998 по 31.12.2011 у Коростенському центрі соціального захисту та реабілітації громадян похилого віку;

- із 01.01.2012 у Коростенському центрі соцзахисту та реабілітації громадян похилого віку.

Відповідно до інформації, яка міститься у довідках архівного сектору Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області колгосп ім. "Перше Травня" знаходився у с. Вигів Коростенського району.

Згідно довідки №325/02.26 від 13.04.2018, с. Вигів Коростенського району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 56).

Стронами не заперечувалось, що Коростенська бавовнопрядильна фабрика, Коростенське спільне українсько-естонське підприємство "Анастасія", Коростенський центр соціального захисту та реабілітації громадян похилого віку та Коростенський центр соцзахисту та реабілітації громадян похилого віку знаходяться у м. Коростень Житомирської області.

Відповідно до інформації, що міститься у довідці №38 від 04.04.2018, місто Коростень Житомирської області згідно Постанови КМУ №106 від 23.07.1991,віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 60)

Відповідачем визнається, що позивач станом 01.01.1993 постійно працювала в зоні гарантованого добровільного відселення 2 р. 6 міс. 3 дні (з 26.04.1986 по 20.01.1987, з 27.11.1987 по 21.07.1989, з 18.11.1992 по 31.12.1992 )

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії згідно ст. 55 Закону №796 у зв'язку з тим, що відсутні основні (обов'язкові) умови проживання або роботи у зоні на 01.01.1993.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача початкової величини зниження пенсійного віку встановленого ст. 55 Закону №796, однак не враховано періоди перебування позивача у декретній відпустці із 21.01.1987 по 26.11.1987 та із 22.07.1989 по 23.10.1992 до періоду роботи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.01.1994 обласною державною адміністрацією було видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_2, згідно якого їй присвоєно статус громадянки, яка постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 12).

Як вже зазначалось вище, посвідчення категорії 3 серії Б видаються особам, які станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Таким чином, оскільки саме уповноважений орган при прийнятті рішення про видачу посвідчення перевіряє надані для цього документи, то уповноваженим органом було підтверджено факт належності позивача до категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Дана обставина свідчить про те, що уповноваженим органом було перевірено проживання або відпрацювання позивачем у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Отже, відмова позивача з посиланням на відсутність у позивача основної умови проживання або роботи в зоні на 01.01.1993 є протиправним.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечувалось, що позивач із 1993 року по день звернення із заявою до відповідача працювала у с. Вигів Коростенського району та у м. Коростень, які віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, посилання відповідача на те, що не передбачено сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на пенсію зі зниженням віку згідно Закону №796, - є помилковим, оскільки обидва населених пункту віднесено до однієї зони забруднення.

Оскільки позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3) серія НОМЕР_2, видане 10.01.1994 обласною державною адміністрацією, що підтверджується його копією, отже, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, суд відмічає, що позовна вимога про зобов'язання призначити пенсію, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення або відмови у призначення пенсії.

Задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, тобто вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Разом з тим, суд з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 20.08.2018 з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією №ПН3269793 від 29.01.2019 (а.с.4).

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у 384,20 грн розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії з посиланням на відсутність дотримання вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Зобов'язати Коростенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Грушевського, 16/1, Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11501, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) від 20.08.2018 з урахуванням встановленого судом у неї права на пенсію згідно ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Грушевського, 16/1, Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11501, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) документально підтверджені судові витрати у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук