Справа № 1340/3548/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/3548/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г,

за участю:

секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника відповідача Пилявки Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Пенсійного фонду України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

08.08.2018 до суду надійшов позов ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Пенсійного фонду України, в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати дії відповідачів щодо розгляду звернень ОСОБА_2 від 29.01.2018 і від 11.06.2018 про виплату неотриманої пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, на яку позивач має законне право, протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області негайно виплатити ОСОБА_2 неотриману пенсію за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

Ухвалою від 13.08.2018 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 18.09.2018 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 29.10.2018 суд замінив відповідача Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Ухвалою від 29.10.2018 суд залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Стрийської міської ради.

Ухвалою від 28.11.2018 суд прийняв до провадження заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо розгляду звернень ОСОБА_2 від 29.01.2018 та від 11.06.2018 про виплату неотриманої пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, на яку позивач має законне право;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області негайно виплатити ОСОБА_2 неотриману пенсію за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

Ухвалою від 18.02.2019 суд витребував від Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області інформацію про підстави припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 01.02.2015 з наданням відповідних доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером по втраті годувальника. Позивач покинула своє місце постійного проживання в м. Макіївка та переїхала в м. Стрий Львівської області, та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою № від 27.06.2017. Позивач, як внутрішньо переміщена особа, у червні 2017 року звернулася до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про відновлення їй пенсійних виплат та виплати нарахованої, але недоотриманої пенсії. На звернення позивача, з 01.07.2017 їй відновлено виплату пенсії, але з приводу виплати недоотриманої пенсії, позивачу було повідомлено, що оскільки ОСОБА_2 одержала статус внутрішньо переміщеної особи тільки 27.06.2017, виплата пенсії продовжена з 01.07.2017, тому немає підстав для виплати недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, до моменту набуття статусу внутрішньо переміщеної особи. Позивач вважає, що вказана бездіяльність відповідача щодо невиплати їй пенсії за спірний період порушує її права, а отже, є протиправною.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що на час припинення виплати пенсії, позивач перебувала на обліку в Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Тільки у липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою від 03.07.2017 щодо виплати пенсії за тимчасовим місцем проживання, надавши довідку від 27.06.2017 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради. На підставі заяви, довідки від 27.06.2017 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради та протоколу №8 засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та здійснення контролю за їх проведенням за місцем фактичного проживання від 27.07.2017, пенсію ОСОБА_2 відновлено з 01.07.2017, місяця подання заяви.

Відповідач 2 - Пенсійний фонд України проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначив, що відповідно до п. 15 Порядку призначення ( відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Оскільки, станом на дату звернення позивача до суду, Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати сум соціальних виплат за минулий період не прийнято. Отже, питання про виплату пенсії Позивачу за період з лютого 2015 року по вересень 2017 року буде вирішено після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідно до вимог пункту 15 Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період, відповідно до законодавства.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду заперечення у відповідь на відзив, в якому вказало, що відсутні правові підстави для виплати позивачу пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, до набуття статусу внутрішньо переміщеної особи.

Позивач у судове засідання не прибула, явку представника не забезпечила. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та участі уповноваженого представника.

Представник відповідача - 1 у судовому засіданні проти позову заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 явку представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлялася про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило.

Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомлялася про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без участі її представника до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію по втраті годувальника.

До 01.08.2014 позивач отримувала пенсію за місцем проживання у м. Макіївка Донецької області.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції, з 11.11.2014 по 31.01.2015 позивач отримувала пенсію у Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. З лютого 2015 року у зв'язку з погіршенням здоров'я позивач не мала можливості їздити у місто Добропіль за пенсією.

У червні 2017 року позивач переїхала у м. Стрий Львівської області, де з 27.06.2017 ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Рішенням Комісії № 8 від 27.07.2017 з розгляду документів для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та здійснення контролю за і проведенням за місцем фактичного проживання, відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 365 від 08.06.2016, ОСОБА_2 продовжено виплату пенсії з 01.07.2017.

01.09.2017 ОСОБА_2 взято на облік в Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, правонаступником якого головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України.

29.01.2018 позивач звернулася до Пенсійного фонду України щодо виплати їй пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

Листом ГУ ПФ України у Львівській області від 27.02.2018 позивачу повідомлено, що ГУ ПФУ у Львівській області повторно звернулося до уповноважених органів соціального захисту населення для отримання обґрунтування визначеної дати для поновлення виплати пенсії. За результатами розгляду такого звернення, комісією 27.04.2018 прийнято рішення про відмову виносити на розгляд питання щодо виплати пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, оскільки, позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи тільки з 27.06.2017, виплату пенсії продовжено з 01.07.2017, довідку про взяття на облік не скасовано, виплата пенсії не призначалась відповідно до порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Надалі, 11.06.2018 позивач звернулася на урядову гарячу лінію щодо виплати їй пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

26.06.2018 ГУ ПФ України у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_2 на урядову гарячу лінію щодо виплати їй пенсії за спірний період та повідомило, що комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та здійснення контролю за їх проведенням за місцем фактичного проживання 27.04.2018 вирішено не виносити на розгляд питання щодо виплати пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, оскільки, позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи тільки з 27.06.2017, виплату пенсії продовжено з 01.07.2017.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII, вказаний Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, пунктів 4, 23 ч. 1, ст. 23 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їх сімей.

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод| людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною першою ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують ж скасовують відповідальність особи.

Абзацом першим ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини і надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру,

Частиною 2 вказаної статті визначено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні зазначеного Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій вказаної статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 вказаного Закону, а згідно ч. 3 ст. 4 вказаного Закону, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповіли до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішні переміщеної особи.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою № 365, визначено механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що документом, який підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до пункту 4 Порядку соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Пунктом 14 Порядку встановлено, що у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні плати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Відповідно до вимог пункту 15 Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

У статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Здійснивши системний аналіз наведених норм чинного законодавства та надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає про таке.

Право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, гарантоване ст. 46 Конституції України, є непорушним.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом відповідності до наведеної вище норми Основного закону.

Будь-які обмеження громадян у зазначеному праві забороняються, як забороняється і будь-яка дискримінація внутрішньо переміщених осіб, які користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами у відповідності до ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 01.01.2004 № 1058-15.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 01.01.2004 № 1058-15.

Підстави для припинення та поновлення виплати пенсії є вичерпними відповідно до ст.49 наведеного закону. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Суд встановив, що позивач отримувала пенсію у Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області по 31.01.2015.

У червні 2017 року позивач переїхала у м. Стрий Львівської області, де з 27.06.2017 ОСОБА_2 стала на облік в управлінні праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Рішенням Комісії № 8 від 27.07.2017 з розгляду документів для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та здійснення контролю за і проведенням за місцем фактичного проживання, відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 365 від 08.06.2016, ОСОБА_2 продовж виплату пенсії з 01.07.2017.

01.09.2017 ОСОБА_2 взято на облік у Стрийському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області, правонаступником якого головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України.

Надалі, позивачу відмовлено у виплати пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017, оскільки, позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи тільки з 27.06.2017, виплату пенсії продовжено з 01.07.2017. Довідку про взяття на облік не скасовано, виплата пенсії не призначалась відповідно до порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Суд із долученої до матеріалів справи копії розпорядження Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 31.08.2017 встановив, що пенсійну справу ОСОБА_2 закрито у зв'язку із зміною місця проживання. Пенсія виплачена по 31.01.2015 включно.

Із долученої до матеріалів справи копії атестату Добропільського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на гр. ОСОБА_2, встановлено, що така (особовий рахунок 169403) знята з обліку 01.02.2015.

Суд зазначає, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії за спірний період, як і не надано самого рішення про припинення виплати пенсії.

Таким чином, починаючи з 01.02.2015 без прийняття відповідного рішення, як це передбачено, нормами чинного законодавства, виплату пенсії позивачу ОСОБА_2 фонд припинив, а відповідно пенсійні виплати належні позивачу за період з 01.02.2015 по 30.06.2017 нездійснені.

Отже, суд дійшов висновку, що підстав, передбачених чинним законодавством для припинення виплати пенсії позивачу не існувало, а тому бездіяльність ГУ ПФ України у Львівській області щодо невиплати належних пенсійних виплат ОСОБА_2 є протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вказаного Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017 та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Пенсійного фонду України, суд зазначає, що в ході розгляду справи позивач не навів в чому такі полягають, а суд не встановив порушень з його боку, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-73, 242, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за період з 01.02.2015 по 30.06.2017.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій Пенсійного фонду України щодо розгляду звернення ОСОБА_2 відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано на рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене та підписане 08.04.2019.

Суддя А.Г.Гулик