Справа № 523/5862/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 квітня 2019 року

Київ

справа № 523/5862/18

провадження № К/9901/8498/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушніра Є. В., Інспектора роти № 4 батальйону № 4 капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерка А. І., Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом і просив:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії від 16 квітня 2018 року ЕАА № 363584, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП і накладено штраф у сумі 510 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення;

визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Кушніра Є. В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, шляхом доставляння його евакуатором для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання;

стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області 1944,30 гривень у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000,00 гривень моральної шкоди.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 жовтня 2018 року позов задовольнив частково:

визнав протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанту поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушнір Є. В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску шляхом доставления його евакуатором для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання;

визнав протиправною та скасував постанову про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2018 року серії ЕАА № 363584, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерко А. І. відносно ОСОБА_2 за частиною третьою статті 122 КУпАП;

стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1944,30 гривень у рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди;

в іншій частині позовних вимог відмовив.

П'ятий апеляційний адміністративний суд змінив рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року, виклавши третій абзац її резолютивної частини в наступній редакції: «Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №363584 від 16.04.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено штраф у сумі 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення»; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями в частині стягнення з Державного бюджету України матеріальної шкоди, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області подало касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження в частині, що є предметом касаційного оскарження, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п'ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідними винятками згідно з частиною четвертою статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з'ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що адміністративна справа в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача матеріальної шкоди є справою незначної складності.

Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі в зазначеній частині не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.

Відтак, судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача матеріальної шкоди касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 523/5862/18, що подана в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1944,30 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич