Справа № 621/750/19
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

за участю секретаря судового засідання - Лацько А. С.,

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - інспектор СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції Загорулько Антон Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Загорулька Антона Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

26.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №3 Харківського ВП капітана поліції Загорулька А. С. з наступними вимогами: визнати дії інспектора СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Загорулька А. С. при винесенні постанови ДПО18 №448331 від 19.03.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - протиправними; скасувати постанову інспектора СРПП №3 Харківського ВП капітана поліції Загорулька А. С. ДПО18 №448331 від 19.03.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 19.03.2019 інспектором СРПП №3 Харківського ВП капітаном поліції Загорулько А. С. було винесено постанову ДПО18 № 448331 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень.

Відповідно до постанови, він о 02:10 годині по вул. Дніпровській в м. Мерефі Харківської області керував автомобілем, на якому не було видно державного номеру, а також не пред'явив поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив правила дорожнього руху.

Вважав, що дії інспектора протиправні, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Реєстраційний номер перебував у справному стані, однак через поганий стан доріг у русі міг вийти з ладу, що він не міг виявити вчасно.

На вимогу поліцейського було надано документи, в тому числі і та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів в електронному вигляді, але працівник поліції вважав, що поліс повинен бути надрукований на папері.

Також, його не було ознайомлено з правами, передбаченими статтями 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 63 Конституції України.

Зазначені порушення під час накладення на нього адміністративного стягнення стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28 березня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 04.04.2019.

04 квітня 2019 року під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав свій позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Водночас, ОСОБА_1 пояснив, що дійсно під час його зупинки працівником поліції не був освітлений задній номерний знак його транспортного засобу. За декілька хвилин до зупинки він від'їхав від магазину АТБ в м. Мерефі, однак освітлення номерного знака не перевірив, не вважав це необхідним, оскільки за декілька годин до цього все було нормально.

Належним чином повідомлений відповідач - інспектор СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції Загорулько А. С. в судове засідання не з'явився, заяв про судовий розгляд за його відсутності чи про відкладення судового розгляду не подавав, відзив на позов до суду від нього не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки немає передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, справу розглянуто за відсутності відповідача.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві та в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно частин 1-4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови серії ДПО18 №448331 від 19.03.2019інспектора СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області Загорулька А. С. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, вбачається, що час та місце скоєння, суть і обставини адміністративного правопорушення викладено наступним чином: "19.03.2019 02 год. 10 хв. в м. Мерефа Харківської області по вул. Дніпровській ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1, на якому не освітлювався задній номерний знак в темну пору доби, та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив: підпункт в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України; підпункт ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 6 статті 121, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 425 грн 00 к." (а. с. 4).

Щодо порушення підпункту ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України судом зазначається наступне.

Відповідно до даних поліса №139266765 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_3 уклав внутрішній договір страхування з НАСК "Оранта", строк дії договору встановлений з 13.03.2019 по 12.03.2020, забезпеченим транспортним засобом є "Volkswagen T4", реєстраційний номер НОМЕР_1. (а. с. 5).

У підпункті ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, за порушення вимог якого на позивача накладено стягнення, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно пункту 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затведженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673, внутрішній договір страхування - договір (електронний договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє виключно на території України.

Згідно пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору .

Таким чином, позивачем доведено, що він пред'являв поліс обов'язкового страхування поліцейському в електронному вигляді, проте ці обставини ним не були прийняти до уваги.

Щодо порушення підпункту в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України судом зазначається наступне.

Відповідно до частини 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до підпункту в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Позивач під час судового розгляду не заперечував фактичних обставин керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Відповідачем не надано відзиву на позов у якому містилися б заперечення проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення підпункту ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, незважаючи на покладений на нього частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення в цій частині не відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки відсутні докази наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за наслідками розгляду адміністративного позову належить скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення в цій частині.

Водночас, відсутні підстави для висновку щодо незаконності постанови в частині накладення на позивача стягнення за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 належить задовольнити частково: скасувати постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити в цій частині справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення, визначивши його в межах санкції ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №448331 від 19.03.2019, винесену інспектором СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Загорульком Антоном Сергійовичем, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Змінити захід стягнення згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №448331 від 19.03.2019, винесеної інспектором СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Загорульком Антоном Сергійовичем, та піддати ОСОБА_1 стягненню за частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 10 неподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн 00 к.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Відповідач - інспектор СРПП №3 Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції Загорулько Антон Сергійович, місцезнаходження: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 211.

Головуючий: В. В. Овдієнко