Справа № 460/3081/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2019 року м. Рівне №460/3081/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" до Головного управління ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс» (далі - позивач), звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2), про визнання протиправним та скасування рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації № 942954/31245569 від 04.10.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 49 від 29.08.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов'язання ДФС України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкової накладної № 49 від 29.08.2018. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2018 року від контрагента позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Спеціалізоване управління-39» надійшла попередня оплата за асфальтобетонну суміш згідно договору поставки асфальтобетонної суміші №1 від 16.08.2018 року в розмірі 222828,06грн. Позивачем, відповідно до вимог податкового законодавства складено податкову накладну № 49 від 29.08.2018 на загальну суму 222828,06грн., в тому числі ПДВ 37138,01грн. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 13.09.2018 року позивачем отримано квитанцію про те, що документи прийнято, реєстрація зупинена. В графі «результат обробки» було вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонується надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник «D» = .3549. 02.10.2018 року позивачем були надані письмові пояснення та копії документів на підтвердження факту господарської операції за наслідками якої була складена податкова накладна № 49 від 29.08.2018 року. Проте, 04.10.2018 відповідач 1 прийняв рішення № 942954/31245569 про відмову в реєстрації ПН № 49 від 29.08.2018 з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (контролюючим органом, всупереч вимогам законодавства, не підкреслено яких саме документів не надано на розгляд комісії); розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Однак, які саме документи із вказаного переліку не надано платником податку, комісією конкретно не вказано. Позивач з прийнятим рішенням не погоджується, вважає його протиправним, прийнятим відповідачем безпідставно і необґрунтовано, за відсутності об'єктивного розгляду наданих документів та пояснень, таким, що порушує його права, як платника податку на додану вартість оскільки відповідачем, дії по відмові у реєстрації ПН, вчиненні з порушенням порядку встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 року «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». Також Відповідач-1 не конкретизував, які саме копії документів мають бути надані позивачем для прийняття рішення про реєстрацію спірної ПН. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем 1 та відповідачем 2 подано до суду відзиви на позов, де зазначено, що спірне рішення про відмову у реєстрації податкової накладної прийняте відповідно до норм податкового законодавства. Позивачем не надано достатніх доказів які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною. Зокрема, не надано розрахункових документів, банківських виписок про оплату, а також надано документи, які не можливо ідентифікувати. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 18.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.01.2019 відповідач 1 через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

24.01.2019 ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача 1 відмовлено.

31.01.2019 ухвалою суду призначено наступне судове засідання.

21.02.2019 позивачем через відділ документального забезпечення суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат.

21.02.2019 відповідач 1 через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

22.02.2019 ухвалою суду задоволення клопотання відповідача 1 про його участь у режимі відео конференції.

11.03.2019 ухвалою суду призначено наступне судове засідання.

27.03.2019 відповідач 1 через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

28.03.2019 ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача 1 відмовлено.

04.03.2019 відповідач 1 електронною поштою через відділ документального забезпечення суду подав додаткові пояснення щодо понесених позивачем судових витрат в яких стверджує, що позивачем не долучено до матеріалів справи Договору про надання правової допомоги та з урахуванням наданих позивачем доказів просить суд відмовити у стягнення витрат на правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не прибув, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача 1 та відповідача 2 в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про судовий розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представ) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За змістом ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на наведені норми права, суд зауважує, що перешкод для розгляду вказаної справи судом не встановлено, всі докази на підтвердження обставин та заперечень учасниками справи долучені до матеріалів справи, потреби заслухати свідка чи експерта немає, тому уважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд виходить з огляду на таке.

Із матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.06.2005 року, номер запису: 1 004672, код ЄДРПОУ 3245569. Зареєстровано платником податку на додану вартість 01.06.2018 року, індивідуальний податковий номер 87.

Господарською діяльністю товариство займається з 01.06.2018 року. Кількість працівників становить 17 осіб. За період діяльності товариства обсяг постачання становить за червень 2018 року - 587 445 грн. без ПДВ, за липень 2018 року - 1 274 179, 00 грн. без ПДВ, за серпень 2018 р. - 4 911 539 грн. без ПДВ.

За період діяльності було сплачено податків: податок на прибуток - 1765 грн., ПДФО - 32 279, 53 грн., військовий збір - 2 724, 99 грн., ЄСВ - 43 410, 76 грн., ПДВ - 23 023 грн. Всього 103 203, 28 грн. Сплата податків підтверджується відповідними банківськими виписками.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс» займається наступними видами діяльності згідно виписки з ЄДР:

Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;

Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;

Неспеціалізована оптова торгівля;

Надання транспортних послуг вантажним автомобільним транспортом;

Інші види робіт та послуг.

Виробництво асфальтобетонних сумішей (асфальту) здійснюється на АБЗ, що розташований у с. Нова Любомирка Рівненського району по вул. Промислова, 4.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс» орендує у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідравлік Центр» асфальтозмішувальну установку ДС-00 та обладнання до неї згідно договору оренди №2/07/18-1 від 02.07.2018 року.

Товариство орендує також будівлю складу загальною площею 280,1кв.м., яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 у фізичної особи ОСОБА_1 згідно договору оренди нежитлового приміщення №1 від 02.07.2018 року. Приміщення належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №125241304 від 24.05.2018 року.

Перевезення матеріалів та доставка асфальту здійснюється із залученням транспортних засобів, орендованих у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно договору оренди №1 від 15 червня 2018 року, а саме вантажними сідловими тягачами та спеціалізованими напівпричепами, вантажними автомобілями-самоскидами (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів додаються).

Виготовлення асфальтобетонних сумішей здійснюється асфальтозмішувальною установкою із використанням природного газу, постачання якого забезпечує Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» згідно договору постачання природного газу №41APRvz466-18 від 01.08.2018 року, транспортування природного газу здійснюється згідно типового договору №42APRv2339-18 від 19.07.2018р. ПАТ «Рівнегаз».

Асфальтозмішувальна установка ДС-00 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс» атестована органом сертифікації продукції ДП «ДерждорНДІ», що підтверджується атестатом виробництва серії RRPC 222, зареєстрований у реєстрі Системи сертифікації ДП «ДерждорНДІ» 31.08.2018 року №ДР.АВ.23.057-18, про те, що стан асфальтобетонних сумішей виготовлених на АБЗ «ДС- 00» ТОВ «Торгова компанія «Дорсервіс» виготовляються відповідно до ДСТУ Б В.2.7-119:2011, дійсний до 30.08.2020 року.

Основними постачальниками будівельних матеріалів є:

щебеню - ТОВ «ВИРІВСЬКИЙ КАР'ЄР» код 00290239, ТОВ «АВТОСТРАДА ГАРАНТ» код 40949514, ТОВ «Гранітінвест» код 40034873,

відсіву - ТОВ «РОКИТНІВСЬКИЙ СПЕЦКАР'ЄР» код 03443838,

бітумних матеріалів - ТОВ «Термінал-МК» код 37748433, ТОВ-Фірма «Алеко»,

пального -ДП «Авіком Рівне» код 30559953, ТОВ «ЗАХІДЕНЕРГОПОСТАЧ» код 34781258,

мінерального порошку - ТОВ «Артем-Буд», код 34970758, ТОВ «АМФІ СІТІ» код 41415424.

Всі придбані Товариством будівельні матеріали мають сертифікати відповідності та паспорти якості.

16.08.2018 між ТОВ «ТК «Дорсервіс» (Постачальник) та ТОВ «Будівельна компанія «Спеціалізоване управління-39» (Покупець), був укладений договір поставки асфальтобетонної суміші №1. Загальна орієнтовна вартість договору згідно п.4.1 Договору складає 1513194,15 грн. Згідно специфікацій до Договору поставка асфальту здійснюється на об'єкти, що розташовані в с. Корнин та с. Омеляна Рівненського району. Вартість кожної партії асфальтобетонної суміші обумовлена в специфікації та видаткових накладних.

Умовами Договору, а саме п.4.6 Договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються на умовах 100% попередньої оплати шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

29.08.2018 від покупця надійшла попередня оплата за асфальтобетонну суміш в розмірі 222828,06грн, в т.ч. ПДВ 37138,01грн.

На вказану суму ПДВ позивачем 29.08.2018 складено податкову накладну № 49 та направлено її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних .

13.09.2018 року ТОВ «ТК «Дорсервіс» отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної № 49 від 29.08.2018.

В графі «результат обробки» було вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонується надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник «D» = .3549.

02.10.2018 ТОВ «ТК «Дорсервіс», з урахуванням вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» №117 від 21.02.2018, було подано на розгляд комісії контролюючого органу - ГУ ДФС у м. Києві, повідомлення № 7 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарської операції по податковій накладній № 49 від 29.08.2018, до якого було додано: письмові пояснення вих. № 50 від 26.09.2018, копію протоколу №2/2018 про призначення директора від 04.05.2018, копію наказу про призначення директора від 05.05.2018, копію наказу №01/08-18 від 01.08.2018 про призначення матеріально-відповідальної особи, копію договору поставки асфальтобетонної суміші №1 від 16.08.2018, копію видаткової накладної № 83 від 31.08.2018, копії товарно-транспортних накладних № 83/1 від 31.08.2018, № 83/2 від 31.08.2018, № 83/3 від 31.08.2018, № 83/4 від 31.08.2018, копію довіреності б/н від 22.08.2018, копію паспорту на асфальтобетон від 31.08.2018, копію акту списання матеріалів у виробництво №31/08/4 від 31.08.2018, копію карти підбору складу асфальтобетонної суміші, копію банківської виписки станом на 29.08.2018, копію договору оренди № 02/07/18-1 від 02.07.2018 укладеного з ТОВ «Гідравлік Центр» на асфальтозмішувальну установку, копію атестату виробництва від 31.08.2018 № ДР.АВ.23.057-18, копію акту наданих послуг № 34 від 31.07.2018 року, копію акту наданих послуг № 36 від 31.08.2018, копію банківської виписки про оплату оренди асфальтозмішувальної установки станом на 20.09.2018, копію договору поставки нафтопродуктів № 218-15/08/18 від 15.08.2018 на постачання бітуму, копію додаткової угоди № 1 від 15.08.2018, № 2 від 05.09.2018, копію видаткової накладної № 1273 від 21.08.2018, копію акту наданих послуг № 1273 від 21.08.2018, копію товарно-транспортної накладної № 1273 від 21.08.2018, копію довіреності № 19 від 01.09.2018, копію сертифікату відповідності на бітум від 25.10.2017 № UA1.190.0016967-17, копію паспорту якості № 46 на бітум від 21.02.2018, копію паспорту якості № 2080 на бітум від 19.07.2018, копію банківської виписки про оплату бітуму станом на 20.09.2018, копію договору поставки відсіву № 6/18 від 14.06.2018, копію видаткової накладної № 987 від 18.07.2018, копії товарно-транспортних накладних на перевезення відсіву № 02/07-1 від 02.07.2018, № 02/07-2 від 02.07.2018, № 03/07-1 від 03.07.2018, № 03/07-2 від 03.07.2018 , № 04/07-1 від 04.07.2018, № 04/07-2 від 04.07.2018, № 05/07-1 від 05.07.2018, № 05/07-2 від 05.07.2018 , № 06/07-1 від 06.07.2018, № 06/07-2 від 06.07.2018, № 09/07-1 від 09.07.2018, № 09/07-2 від 09.07.2018, № 10/07-1 від 10.07.2018, №10/07-2 від 10.07.2018, № 11/07-1 від 11.07.2018, № 11/07-2 від 11.07.2018, № 12/07-1 від 12.07.2018, № 12/07-2 від 12.07.2018, № 16/07-1 від 16.07.2018, № 16/07-2 від 16.07.2018, № 16/07-3 від 16.07.2018, № 16/07-4 від 16.07.2018, № 17/07-1 від 17.07.2018, № 18/07-1 від 18.07.2018, № 18/07-2 від 18.07.2018, копію банківської виписки станом на 20.09.2018 про оплату відсіву, копію сертифікату відповідності на відсів від 16.11.2017 № UA1.044.0018234-17, копію договору купівлі-продажу (поставки товару) № 34 від 02.08.2018 на придбання мінерального порошку, копію видаткової накладної № 352 від 02.08.2018, копію видаткової накладної № 379 від 11.08.2018, копії товарно-транспортних накладних № Р352 від 02.08.2018, № Р379 від 11.08.2018, копію банківської виписки станом на 31.08.2018, що засвідчує оплату придбання мінерального порошку, копію паспорту якості №22 від 02.08.2018, копію паспорту якості №26 від 20.08.2018, копію договору поставки нафтопродуктів №63 від 01.06.2018 з ДП «Авіком Рівне» на придбання пального, копії видаткових накладних № 1525 від 01.08.2018, № 1526 від 01.08.2018, № 1568 від 06.08.2018, № 1614 від 10.08.2018, № 1683 від 17.08.2018, № 1733 від 23.08.2018, № 1761 від 27.08.2018, копії товарно-транспортних накладних № АР-00001525 від 01.08.2018, № АР-00001526 від 01.08.2018, № АР-00001568 від 06.08.2018, № АР-00001614 від 10.08.2018, № АР-00001683 від 17.08.2018, № АР-00001733 від 23.08.2018, № АР-00001761 від 27.08.2018, копію банківської виписки станом на 20.09.2018, що засвідчує оплату придбаного пального, копію сертифікату відповідності на пальне дизельне серії АА № 000050 від 03.04.2018, копію сертифікату відповідності на пальне № UA1.185.0012475-17 від 04.08.2017, копію договору оренди транспорту № 1 від 15.06.2018, копію акту наданих послуг № 2 від 31.07.2018, копію акту наданих послуг № 3 від 31.08.2018, копії свідоцтв про реєстрацію ТЗ, копію банківської виписки станом на 05.09.2018, що засвідчує оплату послуг оренди транспорту, копію договору оренди приміщення №1 від 02.07.2018, копію акту наданих послуг № 1 від 31.07.2018, копію акту наданих послуг № 2 від 31.08.2018, копію інформаційної довідки про право власності № 125241304 від 24.05.2018, копію банківської виписки станом на 05.09.2018, що засвідчує оплату послуг оренди приміщення, копію договору поставки щебеню № ДС/10/08/18 від 10.08.2018, копії видаткових накладних № 212 від 14.08.2018, № 239 від 30.08.2018, № 239/1 від 30.08.2018, копії товарно-транспортних накладних № 212 від 14.08.2018, № 239 від 30.08.2018, № 239/1 від 30.08.2018, копію банківської виписки станом на 20.09.2018, що засвідчує оплату придбання щебеню, копію договору поставки щебеню № 117-2018/P-UA від 21.06.2018, копії видаткових накладних № 16300 від 03.08.2018, № 16618 від 07.08.2018, № 16703 від 08.08.2018, № 17812 від 18.08.2018, копії товарно-транспортних накладних № 17699 від 18.08.2018, № Р17698 від 18.08.2018, № Р17700 від 18.08.2018, № Р16300 від 03.08.2018, № Р16618 від 07.08.2018, № Р16703 від 08.08.2018, копію сертифікату відповідності на щебінь № UA1.044.0034961-16 від 08.08.2016, копію сертифікату відповідності на щебінь № UA.1O190.00302.18 від 01.06.2018, копію банківської виписки станом на 20.09.2018, що засвідчує оплату щебеню, копію типового договору розподілу природного газу від 19.07.2018, копію договору № 41APRvz466-18 від 01.08.2018, копію акту № ЗРВ00010682 від 31.08.2018 приймання-передачі природного газу, копію акту № РВ00034254 від 31.08.2018 приймання передачі природного газу, копію акту № РВ000010212 від 31.08.2018 розподілу природного газу, копію банківської виписки станом на 20.09.2018, що засвідчує оплату спожитого газу, копію банківської виписки станом на 20.09.2018, що засвідчує оплату за розподіл природного газу, копію банківської виписки станом на 27.09.2018, що засвідчує сплату податків, копію повідомлення про прийняття працівників б/н від 15.06.2018, що засвідчує кількість та наявність працівників у штаті позивача.

04.10.2018 комісією ГУ ДФС в м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення № 942954/31245569 про відмову у реєстрації податкової накладної № 49 від 29.08.2018.

Бланк рішення містить три підстави для відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- ненадання платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

- ненадання платником податків копій документів (серед яких окремо виділено такі групи, як: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податків, яким оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

В рішенні № 942954/31245569 від 04.10.2018, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної обрано: «Ненадання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків. І, при цьому, в рядку, що має назву: «Додаткова інформація (вказати конкретні документи)», комісією не зазначено жодного конкретного документу, що не надав платник податку.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, доказам, наявним у справі, суд виходить з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відтак, після настання однієї із подій, у платника податків виникає обов'язок оформити податкову накладну та подати її на реєстрацію.

Судом встановлено, що позивачем, за першою подією (на дату зарахування коштів від покупця), сформовано податкову накладну від 29.08.2018 № 49 та подано на реєстрацію.

За правилами пункту 185.1 статті 185 ПК України, операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

При цьому, згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, саме на дату виникнення податкових зобов'язань та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг, платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» №117 від 21.02.2018 затверджено: Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі іменується Порядок №117); Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

За правилами пункту 3 Порядку №117 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто до внесення змін постановою №936 від 24.10.2018, редакція якої діє з 10.11.2018), податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак: 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<Рмx1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/ розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

За правилами пунктів 5, 10 вищеназваного Порядку, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що процедура визначення критеріїв ризиковості виглядає так, що ці критерії визначаються ДФС України та погоджуються Мінфіном.

Державна фіскальна служба України листом № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій листом № 960/99-99-07-18 від 21.03.2018 - Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку.

Пунктом 1 листа № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: 1.1. платника податку зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби; 1.2. платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби; 1.3. платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження згідно з інформацією, наданою такими фізичними особами; 1.4. платника податку зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками; 1.5. наявний обвинувальний вирок суду стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податку за статтею 205 Кримінального кодексу України згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби; 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

При цьому, Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації. У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

За правилами пунктів 12, 13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пунктів 18-20 цього Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

В силу вимог пункту 21 цього Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Судом встановлено, що Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій, погоджені Міністерством фінансів України листом від 22.03.2018 № 26010-06-10/784 за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Таким чином, погодження Міністерства фінансів України Критеріїв з умовою їх перегляду протягом місяця, свідчить про те, що вказані Критерії містили недоліки, які мали би бути у встановлений Міністерством фінансів України строк усунуті і повторно погоджені у встановленому порядку.

Таке умовне погодження Критеріїв свідчить, що вони не могли бути застосовані до платників податків до їх повторного погодження і оприлюднення у встановленому порядку.

Доказів усунення недоліків встановлених Критеріїв та повторного погодження на час прийняття спірного рішення, відповідачами суду не надані і судом не встановлені.

Більше того, суд звертає увагу на те, що документ ДФС, яким затверджено критерії, не має визначення виду документу, призначеного для документування управлінської інформації ДФС відповідно до Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України. Проекти актів, які затверджують критерії ризиковості платника податків, ризиковості здійснення операцій; переліку показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податків, мають на меті встановити норми права, які здійснюють безпосередній вплив на господарську діяльність суб'єктів господарювання, а відтак є такими, що мають ознаки регуляторного характеру, підпадають під сферу дії Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» в цілому, та потребують обов'язкової установленої цим законом процедури погодження.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наведені критерії ризиковості є основою для роботи системи зупинення реєстрації податкових накладних, оскільки саме вони і є підставами, з яких реєстрацію податкової накладної може бути зупинено.

На це прямо вказує зміст підпункту 3 пункту 13 Порядку №117, відповідно до якого у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються, зокрема, критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

За відсутності належним чином встановлених критеріїв ризиковості, процедура зупинення реєстрації податкових накладних не може бути реалізована, адже підставами для такого зупинення є відповідність податкової накладної критеріям ризиковості здійснення операції (пункт 7 Порядку №117).

Критерії ризиковості платника податку та/або критерії ризиковості господарської операції є важливим елементом порядку визначення об'єкту оподаткування ПДВ, оскільки безпосередньо впливають на суму податкових зобов'язань платника податків-покупця. Відповідно, такі критерії повинні затверджуватися у порядку, визначеному чинним законодавством.

Суд зауважує, що Державна фіскальна служба України - це центральний орган виконавчої влади України, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 117 Конституції України, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 Указу Президента України від 03.10.92 № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» встановлено, що нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

На реалізацію норми Конституції України та положень зазначеного Указу Президента України, постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 № 731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади.

Згідно з пунктом 2 цього Положення, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. При цьому, як встановлено пунктом 3 цього ж нормативного правового акту, на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб'єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін'юстом, що містять норми права, мають не персоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії(постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

Отже, якщо певний документ, виданий центральним органом виконавчої влади, містить норми права, він підлягає обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Суд зазначає, що критерії ризиковості, які використовуються як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних, розраховані на неодноразове використання, визначають зміст прав та обов'язків суб'єктів господарювання. Отже, документ, який визначає подібні критерії, містить норми права, а тому підлягає реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Відповідно до пункту 15 зазначеного Положення, Міністерства, центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог, нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Своєю чергою, згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 03.10.92 №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

За відсутності належним чином затвердженого компетентним органом і зареєстрованого в Мінюсті нормативно-правового акту, жодні приписи щодо критеріїв зупинення реєстрації податкових накладних не можуть бути визнані обов'язковими для виконання будь-яким із платників податку, оскільки відповідні норми не можуть вважатися такими, що набрали чинності.

З урахуванням викладеного, лист ДФС від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18 щодо критеріїв ризикованості, який по суті містить норми права, не може вважатися чинним нормативно-правовим актом, оскільки не погоджений Міністерством фінансів України та не зареєстрований у Міністерстві юстиції України.

Жодного іншого нормативно-правового акту, який би визначав критерії ризиковості як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних, законотворцем не прийнято.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.18 № 117, критеріїв ризиковості теж не встановлені.

Окремо слід наголосити на тому, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в обов'язковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної від 13.09.2018 даних про розрахунковий показник критерію (їв) ризиковості платника податку немає.

Повідомлений у квитанції в якості додаткового показника такий показник, як: "D"= .3549, не є прийнятним.

По-перше, за правилами пункту 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто до внесення змін постановою № 936 від 24.10.2018), значення показників D та P, порівнюється одночасно, а у квитанції зазначені дані лише одного показника D.

А, по-друге, розрахункові величини D та P - є ознаками, відповідно до яких перевіряються подані на реєстрацію податкові накладні саме до початку проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації. Тобто ці величини ні за яких умов не можуть вважатися показниками критеріїв ризиковості платника податку.

Також у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної.

Слід зазначити, що у пункті 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 (у відповідній редакції) зазначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з тим перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов'язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Пунктами 18-21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 року №117, передбачено наступне: письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Як встановлено судом, ПН № 49 від 29.08.2018, сформована позивачем на суму ПДВ, на дату зарахування коштів від покупця, що повністю узгоджується з умовами Договору поставки асфальтобетонної суміші.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 15 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Судом встановлено, що позивачем надано контролюючому органу повідомлення щодо подачі документів з поясненнями, яких було цілком достатньо для прийняття комісією ГУ ДФС у м. Києві рішення про реєстрацію ПН № 49 від 29.08.2018.

Окрім цього, судом також встановлено, що 21.09.2018 року, ТОВ «ТК «Дорсервіс» направило на адресу ГУ ДФС У м. Києві лист № 244 про виключення ТОВ «ТК «Дорсервіс» з перелік ризикових платників податку, та надано копії документів на підтвердження реальності здійснення підприємством господарських операцій.

Відповідно до листа ГУ ДФС у м. Києві № 73141/10/26-15-41-05-14 від 01.10.2018 року, станом на дату 01.10.2018 року, ТОВ «ТК «Дорсервіс» в переліку ризикових платників податку не значиться.

Отже, вказане свідчить, що податкові накладні ТОВ «ТК «Дорсервіс» в подальшому не підлягають зупиненню.

За наведених обставин, спірне рішення відповідача 1 про відмову у реєстрації ПН № 49 від 29.08.2018 в ЄРПН, є протиправним та такими, що належать до скасування, оскільки при прийнятті таких рішень не дотримано критеріїв, встановлених статтею 2 КАС України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 49 від 29.08.2018.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них.

Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази «передбачено законом» є наступні: будь-яка норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади. Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного, суд уважає за необхідне зазначити, що запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 у справі «Чуйкіна проти України» (заява №28924/04) констатував: «що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), пп.28 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не висловлено, суд уважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і шляхом зобов'язання відповідача зареєструвати вказану вище податкову накладну.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів. А тому, вважає, що покладання на відповідача в даному випадку обов'язку зареєструвати податкову накладну не вважатиметься втручанням у його дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі «Обермейєр проти Австрії»; п.155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі «Гранд Стівенс проти Італії»).

Підсумовуючи вище викладене в його сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову позивача в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762грн за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у м. Києві, оскільки саме рішення останнього призвело до виникнення порушення права позивача та зумовило звернення з позовом до суду.

Сума судового збору сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення від 28.11.2018 № 792 на суму 1762грн., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

21.02.2019 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу в якому просив присудити на його користь 10000грн. (а. с. 78-87 т. 2).

04.03.2019 від відповідачів надійшли додаткові пояснення з приводу стягнення судових витрат на правничу допомогу, в яких останні заперечують проти стягнення таких витрат та вказують, що позивачем не долучено до матеріалів справи договору про надання правової допомоги, отже витрати вказані витрати не підтверджені належними доказами (а. с. 103-104 т.2).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п'ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із нормами частин 1, 3, 4, 5 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За приписами п.3 ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивачем долучений договір про надання правової допомоги від 04 жовтня 2018 року № 04/10/18, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Дорсервіс», в особі директора ОСОБА_2 і Адвокатським об'єднанням «ПРИЩЕПА І ПАРТНЕРИ» в особі голови ОСОБА_3. Предметом вказаного Договору є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, в тому числі у процесі захисту прав та представництва інтересів Клієнта при оскарженні рішень Державної фіскальної служби України та її територіальних органів (а. с. 18-20 т. 2).

Таким чином, доводи відповідачів про відсутність договору про надання правової допомоги спростовуються матеріалами справи.

Також до матеріалів справи разом із клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, долучений акт приймання-передачі наданих послуг №20/02-1 від 20.02.2019 року, рахунок на оплату послуг №20/02-1 від 20.02.2019, додаткова угода від 21.12.2018 №1 до Договору № 04/10/18 від 04.10.2018, платіжне доручення № 1166 від 20.02.2019 на суму 10000грн, банківська виписка за період з 20.02.2019 по 21.01.2019 (а. с. 82-87 т.2).

Дослідивши надані докази, суд зазначає, що в кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв'язок із даними спором.

Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у загальній сумі 10000грн.

Зазначений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд також враховує значення справи для сторін та звертає увагу на те, що результат вирішення вказаного спору міг вплинути на репутацію позивача як суб'єкта господарювання.

Окрім зазначеного, суд також зауважує, що у даному спорі є два відповідачі, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача 1 - Головне управління ДФС у м. Києві, позаяк саме останній прийняв спірне рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, яке в подальшому судом визнано протиправним та скасоване. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на відповідачу 1, в той час як відповідач 2 у даному спорі не приймав будь-яких рішень та не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, а його обов'язком є лише реєстрація податкових накладних.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited» проти України», Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного в його сукупності, суд дійшов висновку, що надані суду докази повністю доводять факт понесення підприємством витрат на правову допомогу саме в адміністративній справі №460/3081/18, тому стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 10000грн належить до задоволення.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м.Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 04 жовтня 2018 року № 942954/31245569 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" від 29 серпня 2018 року № 49 повністю.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" від 29 серпня 2018 року № 49 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві судові витрати в сумі 11762 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні, в тому числі: судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дорсервіс" (35321, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Нова Любомирка, вул. Промислова, 4, );

2) відповідач 1 - Головне управління ДФС у м.Києві (04655, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Шолуденка, 33/19, );

3) відповідач 2 - Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Шевченківський р-н, Львівська площа, 8, ).

Суддя Комшелюк Т.О.