Справа № 560/1024/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1024/19
УХВАЛА

08 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., розглянувши позовну заяву Приватного малого підприємства "ФІНМАРКЕТ" до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.04.2019 звернувся в суд з позовною заявою від 04.04.2019 за №11/19, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області Державної архітектурно-будівельної інспекції України про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №11/1022-1.18/845-19 від 13.03.2018.

Також позивачем подано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду від 04.04.2019 за №10/19, в якій просить визнати поважною підставу пропущення встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду із позовом, та поновити цей строк.

В обґрунтування заяви вказує, що оскаржувану постанову винесено 13.03.2019, а позивачем одержано 15.03.2019, що мало наслідком порушення позивачем встановленого законом строку на звернення до суду. При цьому, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказує, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

Згідно з ч.1-2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №208/94-ВР (далі - Закон №208/94-ВР) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Отже, наведеною нормою Закону №208/94-ВР встановлено спеціальний 15-денний строк оскарження постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Позивач оскаржує постанову відповідача від 13.03.2019 (в постанові помилково зазначено 2018 рік, оскільки у цій же постанові вказано, що вона прийнята на підставі акту від 04.03.2019), яка була отримана ним 15.03.2019, тобто останнім днем для її оскарження було - 28.03.2019, а з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 04.04.2019.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, строк в 15 днів визначено законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що положеннями ч.2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, вказане рішення Європейського суду з прав людини вказує про необхідність звернення уваги на обставини справи для висновку про необхідність застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права потрібно досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

В постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року по справі №463/1221/17 зазначено, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об'єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач вказує, що оскаржувану постанову отримав лише 15.03.2019, тому пропустив строк звернення до суду.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача та вважає строк звернення до суду пропущеним з неповажних причин, оскільки навіть якщо вважати 15.03.2019 датою, з якої слід обчислювати такий строк, позивач все одно пропустив 15 - денний строк звернення до суду, оскільки в такому разі мав звернутись до суду у строк до 01.04.2019 включно, але звернувся до суду лише 04.04.2019. Інших належних та допустимих доказів поважності причин пропуску звернення до суду позивач не вказав і не надав суду доказів цього.

Так як сам факт пропуску такого строку на три дні сам по собі не може бути підставою для висновку про поважність його пропуску, суд вважає, що позивачем пропущено строк оскарження, встановлений ст.5 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", і вказані у заяві доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку, а також не дають можливість суду визначити поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 ст. 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду письмової заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві Приватного малого підприємства "ФІНМАРКЕТ" за №10/19 від 04.04.2019, запропонувавши позивачу подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску з урахуванням вказаного у цій ухвалі.

Позовну заяву Приватного малого підприємства "ФІНМАРКЕТ" №11/19 від 04 квітня 2019 року, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяА.І. Петричкович