Справа № 560/457/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/457/19
РІШЕННЯ
іменем України
04 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України в якій просить суд:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;

зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у разі встановлення інвалідності II групи з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.11.2015 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язана з проходженням військової служби, 27.07.2016 року підтверджено ІІІ групу інвалідності та зазначено причину інвалідності, травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а 02.07.2018 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що також пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Після встановлення ІІ групи інвалідності, позивач вказує, що звернувся до Славутського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, проте, за наслідками розгляду звернення отримав відмову, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін. Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи виплачена в сумі 217500,00 грн.

Такі дії відповідача, на думку позивача є протиправними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України.

11.03.2019 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що виплата допомоги у більшому розмірі здійснюється лише у випадку, якщо вищу групу інвалідності встановлено не пізніше двох років після первинного встановлення інвалідності.

Позивачу первинно інвалідність ІІІ групи встановлена 02.11.2015, по якій він відповідну Допомогу в сумі 217 500 грн. отримав.

Вища ІІ група інвалідності встановлена 02.07.2018, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, що автоматично виключає можливість призначення та виплати Допомоги в більшому розмірі в силу положень п. 4 ст. 16-3 Закону.

Правових підстав, які б вказували на те, що п. 4 ст. 16-3 Закону та п. 8 Порядку № 975 на позивача не розповсюджуються, позивачем не наведено.

Таким чином, на думку представника відповідача відмовивши у виплаті допомоги позивачу Міністерство оборони України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, жодним чином не порушивши право позивача на соціальний захист.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, зазначає наступне.

Судом встановлено, наказом військового комісара Славутського об`єднаного міського військового комісаріату (по стройовій частині) №129 від 20.07.2015 року позивача звільнено у відставку за п."б" (за станом здоров`я) відповідно до пункту 1частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0570677 позивачу 02.11.2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності з 13.10.2015 року, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0862570 позивачу 07.12.2016 року підтверджено ІІІ групу інвалідності з 27.07.2016 року, травма, так, пов`язана з виконанням обовязку військової служби.

За даними довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1080968 позивачу 02.07.2018 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травма, так, пов`язана з виконанням обов`язку військової служби.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, яка передбачена статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", звернувся до Славутського об`єднаного міського військового комісаріату для виплати одноразової допомоги у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності.

Славутським обласним військовим комісаріатом вказані матеріали разом з висновком направлено до Міністерства оборони України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.11.2018 року №117, підполковник у запасі ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 статті 3 цього Закону останній поширюється зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців").

Частиною 2 статті 16 Закону №2011 - ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, згідно п. 4 (в редакції, яка діяла з 30.07.2015) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 16-3 цього Закону (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Окрім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).

Згідно п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому ІІІ групи інвалідності, а саме з 13.10.2015 року.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на підставі Закону "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" №5040-VI від 04.07.2012 року, який набрав чинності з 01.01.2014 року, був доповнений статтею 16-3. Згідно з частиною 4 зазначеної статті, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII частину 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено абзацом другим, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналогічною нормою, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 року №335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", доповнено пункт 8 Порядку №975.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги в разі зміни групи інвалідності. Проте, зазначене право обмежено дворічним терміном зміни групи інвалідності після первинного встановлення інвалідності.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу первинне встановлення інвалідності відбулося з 13.10.2015 року, а змінена група інвалідності 02.07.2018 року.

Отже, змінено групу інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Зазначена обставина виключає можливість виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідач підтвердив, а позивач не спростував відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати між сторонами розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький