Справа № 826/8250/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8250/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю: секретаря Суркової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача Тюріної Л.А., Саламова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Державної служби інтелектуальної власності України та зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970 зі збереженням первісної дати подання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона подала документи для реєстрації авторського права на свій логотип до Державної служби інтелектуальної власності України, однак у відповідь отримала лист, в якому зазначено про необхідність підтвердження вірогідності поданої інформації, зокрема надання висновку спеціаліста (експерта) з питань, які стосуються творів образотворчого мистецтва. В подальшому, відповідач всупереч пункту 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756, повернув її заяву у зв'язку з ненадходженням у встановлений строк змін до заяви згідно абз. 3 пункту 16 Порядку, що, на думку позивача, є порушенням її прав на реєстрацію авторського права на твір.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання позивачем висновку спеціаліста (експерта) не є підставою для повернення заявки відповідно до абзацу 3 пункту 16 вказаного Порядку.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено на підставі висновків, які не відповідають обставинам справи, та зазначає, що під час розгляду заяви позивача на реєстрацію авторського права на твір - логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» було встановлено, що у поданій заявці в якості примірника твору надано словесне позначення, що складається зі слів «ІНФОРМАЦІЯ_2» стандартним шрифтом на папері А4, дані слова були визначені як - твір образотворчого мистецтва, тому у відповідача виникли сумніви, що на реєстрацію подано саме твір образотворчого мистецтва, враховуючи визначення даного поняття згідно Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про необгрунтованість апеляційної скарги, яку слід відхилити, а судове рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 25.10.2016 ОСОБА_6 через представника подала заяву №69970 про реєстрацію авторського права на твір, а саме логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», який віднесено позивачем до творів образотворчого мистецтва.

Згідно із заявою логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» складається зі стилізованої абревіатури ІНФОРМАЦІЯ_2; суть авторства, авторський вклад у створення твору: 100% авторство - створення абревіатури, назви, слогану, стилістики логотипу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Листом від 03.11.2016 №1-15/8685 Державна служба інтелектуальної власності України повідомила позивача про невірне визначення виду твору у поданій заяві про реєстрацію авторського права на твір, а також незаповнення пунктів 7.1, 7.2 заяви. Крім того, у зв'язку з виникненням сумніву, що на реєстрацію авторського права подано твір образотворчого мистецтва, відповідно до абз. 4 пункту 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756 (надалі - Порядок), запитано додаткові документи на підтвердження вірогідності поданої інформації, а саме, висновок спеціаліста (експерта) з питань, які стосуються творів образотворчого мистецтва.

Представником позивачем було надано відповідь про те, що заявник відповідно до положень пункту 17 Порядку не зобов'язаний проводити експертизу свого твору, а Держслужба інтелектуальної власності не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства. Щодо вимоги про надання додаткових документів, то перелік документів, потрібних для реєстрації авторського права, вичерпний і до нього не відноситься висновок спеціаліста (експерта). При цьому під сумнів може бути поставлена вірогідність інформації, яка може бути підтверджена або спростована таким же документом (оригіналом або засвідченою копією). Вичерпного переліку творів образотворчого мистецтва законодавством не визначено, навіть розфарбування тексту є достатнім для його охороноздатності у вигляді твору образотворчого мистецтва. В якості додатку надано виправлену заяву про реєстрацію авторського права на твір.

Листом від 26.01.2017 №1-15/719 Держслужба інтелектуальної власності повернула позивачу заявку від 25.10.2016 №69970 у зв'язку з ненадходженням у встановлений строк змін до заявки, вимога про які була повідомлена листом від 03.11.2016 № №1-15/8685, на підставі абз. 3 пункту 16 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756.

Позивач, вважаючи протиправним вищевказані дії відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; комп'ютерні програми; бази даних; музичні твори з текстом і без тексту; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; аудіовізуальні твори; твори образотворчого мистецтва; твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; похідні твори; збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; інші твори.

Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору (частина 1 статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Згідно ч. 5 ст. 11 цього Закону суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Процедуру подання заявок на реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, їх розгляду, державної реєстрації, публікації відомостей про цю реєстрацію, видачі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, а також ведення Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір і Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, визначає Порядок державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 цього Порядку (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) Державна служба (Державна служба інтелектуальної власності), зокрема, приймає заявки, подані на реєстрацію, і розглядає їх з метою визначення відповідності вимогам розділів II і III цього Порядку; приймає рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір.

Заявка на реєстрацію авторського права на твір обов'язково повинна містити (пункт 6 цього Порядку у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин): заяву, викладену українською мовою, що складається за формою, затвердженою Державною службою; примірник твору (оприлюднений чи неоприлюднений) у матеріальній формі, визначеній пунктом 15 цього Порядку; документ, що свідчить про факт і дату оприлюднення твору; документ про сплату збору за підготовку до реєстрації авторського права на твір або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати збору; документ про сплату державного мита за видачу свідоцтва або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати мита за видачу свідоцтва. Зазначений документ подається до Державної служби після одержання заявником рішення про реєстрацію авторського права на твір; довіреність, оформлену в установленому порядку, якщо заявка від імені автора або його спадкоємця подається довіреною особою, або копію довіреності, засвідченої відповідно до законодавства; документ, що засвідчує перехід у спадщину майнового права автора (якщо заявка подається спадкоємцем автора); інші документи згідно з переліком, наведеним у пунктах 8, 9 і 10 цього Порядку (настанова щодо використання комп'ютерної програми, настанова щодо використання бази даних і опис структури бази даних, анотація на твори архітектури, містобудування, садово-паркового та монументального мистецтва).

Відповідно до пункту 17 Порядку заявка про реєстрацію авторського права або договору, який стосується права автора на твір, приймається до розгляду після одержання Державною службою усіх документів, визначених пунктами 6 і 7 цього Порядку.

Розгляд заявки і прийняття рішення про реєстрацію авторського права на твір та реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, здійснюється протягом місяця від дати надходження до Державної служби правильно оформлених документів заявки.

Під час розгляду заявки Державна служба не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.

Державна служба може надсилати заявнику запити про надання додаткових документів, потрібних для прийняття відповідного рішення у разі виникнення сумніву щодо вірогідності інформації, що містять подані документи. У цьому разі відповідне рішення приймається в двотижневий термін від дати надходження додаткових документів, але не пізніше двох місяців від дати одержання заявником запиту.

Згідно п. 18 Порядку, якщо заявка відповідає вимогам розділів II і III цього Порядку, заявнику надсилається відповідне рішення про реєстрацію. В іншому випадку заявнику надсилається обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації. При цьому документи, подані заявником на реєстрацію, йому не повертаються.

У разі відсутності одного із зазначених у розділі II цього Порядку документів або неправильного оформлення документів заявки Державна служба повідомляє про це заявника. Заявник протягом двох місяців від дати одержання повідомлення повинен надіслати відсутні і/або правильно оформлені документи заявки. Якщо у встановлений строк документи до Державної служби не надійшли, заявка повертається заявнику із зазначенням мотивованих підстав її повернення (абзац 3 пункту 16 Порядку).

Як вірно вказує суд першої інстанції, позивачем для реєстрації авторського права були надані документи, передбачені у пункті 6 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір.

Разом із тим, при обґрунтуванні необхідності надання позивачем при реєстрації авторського права висновку спеціаліста (експерта) відповідач послався на наявність у нього сумнівів щодо віднесення поданого на реєстрацію твору до твору образотворчого мистецтва. Разом з тим, відповідно до абзацу 3 пункту 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, під час розгляду заявки Державна служба не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.

Крім того, зазначені обставини не стосуються вірогідності інформації, що містять подані позивачем документи для реєстрації авторського права, тобто ненадання позивачем висновку спеціаліста (експерта) не може бути підставою для повернення заявки відповідно до абзацу 3 пункту 16 вказаного Порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для повернення заявки позивача про реєстрацію авторського права на твір №69970, у зв'язку з чим підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 585, розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, як зацікавлена особа, хоч і не зобов'язаний, проте має право отримувати та подавати додаткові докази з метою підтвердження власної позиції та для уникнення суперечностей із суб'єктом владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо про виправності винесеного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк