Справа № 280/887/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2019 року м. Дніпросправа № 280/887/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

за участю: представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2019 (головуючий суддя Прасов О.О.)

у справі за заявою ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМОНТ-2015" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю ЕМОНТ-2015 (далі ТОВ Інвест-Транс), застосованого на підставі рішення в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області 27.02.2019.

Заява обґрунтована тим, що 21.02.2019 представник TOB "ЕМОНТ-2015" відмовився допустити посадову особу контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка була призначена наказом в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 20.02.2019 за №661. Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. За змістом пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2019 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області до ТОВ "ЕМОНТ-2015" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 2).

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що матеріалів справи вбачається спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою. Заявнику розяснено право на звернення до суду з адміністративним позовом.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, заявником (ОСОБА_3 управлінням ДФС у Запорізькій області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що зі змісту пп. 94.2.3 ст. 94 ПКУ арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовився від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. У звязку з відмовою платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, контролюючим органом прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ТОВ "ЕМОНТ-2015".

Товариством "ЕМОНТ-2015" надано відзив на апеляційну скаргу згідно якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що між сторонами точиться спір щодо правомірності дій субєкта владних повноважень відносно проведення перевірки та прийняття наказу. Крім того 28.02.20119 субєктом владних повноважень видано новий наказ про проведення перевірки, яку проведено з 13.03.2019.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2019 року представник ТОВ "ЕМОНТ-2015" відмовився допустити посадову особу контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка була призначена згідно Наказу від 20.02.2019 за №661. У звязку з недопущенням контролюючого органу до перевірки, субєкт владних повноважень просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту на майно ТОВ "ЕМОНТ-2015" у відповідності до ст. 94 ПКУ.

До заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту додано Рішення в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.02.2019, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "ЕМОНТ-2015", що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м.Запоріжжя, вул.Памірська, буд.131.

Вказане Рішення прийнято на підставі звернення та доданих до нього матеріалів управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "ЕМОНТ-2015".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Податкового кодексу України та норми КАС України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, підпунктом 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже вказаною нормою визначено, що законні підстави для проведення документальної перевірки надають можливості контролюючому органу застосувати арешт майна, в разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Натомість, відповідач зазначає, що у контролюючого органу не було законних підстав для проведення перевірки.

Згідно Рішення в.о. заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 27.02.2019, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "ЕМОНТ-2015", що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Памірська, буд.131.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно з п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

В силу п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього (п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України).

Матеріали справи містять Акт №296/08-01-14-09 від 21.02.2019 про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Згідно змісту вказаного акта представник TOB "ЕМОНТ-2015" відмовив посадовій особі контролюючого органу в допуску до перевірки у зв'язку із незаконністю винесеного наказу, який буде оскаржено до суду протягом двох днів (а.с.15-16).

Матеріали справи також містять копію позовної заяви TOB "ЕМОНТ-2015" до відповідача ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області від 20.02.2019 за №661 (а.с. 9-11), копію ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2019 року (справа №280/774/19) про відкриття провадження в зазначеній справі (а.с. 6).

Отже, зазначені матеріали підтверджують, що TOB "ЕМОНТ-2015" 22.02.2019 звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про оскарження наказу ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області від 20.02.2019 за №661, який вважає протиправним у звязку з чим спорює у судовому порядку наявність законних підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Оскільки видання наказу від 20.02.2019 за №661 передує проведенню перевірки і є предметом судового розгляду у адміністративній справі №280/774/19, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законність підстав для перевірки TOB "ЕМОНТ-2015" є спірними.

З урахуванням зазначеного, підстави, передбачені пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, контролюючим органом документально - не доведені.

Згідно з п.2 ч.4 ст.283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України.

Так, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Зокрема, платник податків може заперечувати законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Отже, матеріали справи свідчать, що предметом спору між сторонами є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстави для застосування спеціального заходу, зазначеного у ст.283 КАС України.

Водночас, з матеріалів справи вбачається наявність між сторонами спору про право щодо застосування контролюючим органом адміністративного арешту майна.

Оскільки, з наданих матеріалів вбачається спір про право, то суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у даній справі. При цьому, заявнику роз'яснено, що розгляд адміністративним судом такої справи можливий при подачі до суду адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна TOB "ЕМОНТ-2015".

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи зазначені в апеляційній скарзі спростовуються доводами TOB "ЕМОНТ-2015" та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління ДФС у Запорізькій області ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2019 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 27.03.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27.03.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена протягом 01.04.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Шлай