Справа № 807/644/18
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2019 рокум. Ужгород№ 807/644/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1,

відповідача 1: представник - Дрогобецкі І.В.,

відповідача 2: представник - Тягур І.І.,

відповідача 3: представник - Тягур І.І.,

представник третьої особи - Петрова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Мукачівського управління державної казначейської служби України Закарпатської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області про стягнення коштів з Державного бюджету України, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мукачівського управління державної казначейської служби України Закарпатської області (далі - відповідач 1) про стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 452870,44 грн.

Протокольною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19.09.2018 року було залучено до участі у справі співвідповідачів - Державну казначейську службу України (далі - відповідач 2), Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (далі - відповідач 3) та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у встановлений законом спосіб шляхом подання декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року позивач заявив до відшкодування на рахунок в банку суму ПДВ в розмірі 121105,00 грн. Однак проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року зменшено суму заявленого до відшкодування податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції. Також, у встановлений законом спосіб шляхом подання декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року позивач заявив до відшкодування на рахунок в банку суму ПДВ в розмірі 155505,00 грн. Проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2015 року зменшено суму заявленого до відшкодування податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції.

Прийняті за результатами проведених перевірок податкові повідомлення-рішення були скасовані постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.11.2015 року, яка набрала законної сили 20.01.2016 року після повернення апеляційної скарги Мукачівської ОДПІ Львівським апеляційним адміністративним судом, про що свідчить ухвала від 20.01.2016 року №876/11925/15. А тому вважає, що сума бюджетного відшкодування за грудень 2014 року розміром 121105,00 грн. та за січень 2015 року розміром 155505,00 грн. є узгодженою з 20.01.2016 року. Разом з тим, така сума у строки, встановлені Податковим кодексом України, позивачу виплачена не була, а тому підлягає стягненню з Державного бюджету України за рішенням суду. Також, позивач зазначає, що підлягає стягненню пеня у розмірі 176260,44 грн.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №04-09/501 від 08.08.2018 року. Зокрема, зазначила, що органи казначейства не є належним відповідачем у справах щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів. Відповідачем в таких справах повинен бути орган Державної фіскальної служби, на обліку якого перебуває платних податку. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключено між позивачем та Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області, а управління казначейства не може відповідати за зобов'язання інших бюджетних установ. Окрім того, зазначила, що органи казначейства здійснюють відшкодування ПДВ на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, а також з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, п. 55 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження податкових органів та органів державного казначейства.

Представник відповідачів 2, 3 у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у відзиві №01.3-12-1/63-3187 від 05.10.2018 року. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключено між позивачем та Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області, а управління казначейства не може відповідати за зобов'язання інших бюджетних установ та не є належним відповідачем у справі. Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ, то такі є втручанням у виключну компетенцію податкових органів та органів державного казначейства та не є правильним способом захисту прав позивача.

Представник 3-ї особи у засіданні суду проти позову заперечила, аргументуючи мотивами, зазначеними в поясненні (вх.№10511, 25.10.2018р.). Зокрема, вказала, що відшкодування суми податку на додану вартість здійснюється в спосіб, передбачений Податковим кодексом України (зі змінами, внесеними Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 р.) та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 р., та відносить до виключної компетенції податкових органів та органів державного казначейства. А тому вважає, що суд не може підміняти державний орган при виконанні делегованих повноважень та вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та 3-ї особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 січня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подав до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області (далі - Мукачівська ОДПІ) в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, в рядку 23 якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 121105,00 грн. (а.с.11 - 14).

Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС України у Закарпатській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_5 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за листопад 2014 року, про що 20.03.2015 року складено акт №213/1703/НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, Мукачівською ОДПІ, за підписом керівника ОСОБА_6, 21.04.2015 року складено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 155505,00 гривень;

- №, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 121105,00 гривень та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 60552,50 гривень;

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 173628,00 гривень та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 86814,00 гривень, всього - 264441,00 грн.

Також, 19 лютого 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подав до Мукачівської ОДПІ в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, в рядку 23 якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 155505,00 грн. (а.с. 16 - 19).

Мукачівською ОДПІ ГУ ДФС України у Закарпатській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_5 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2015 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за грудень 2014 року, про що 20.04.2015 року складено акт №566/1703/НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, Мукачівською ОДПІ, за підписом керівника ОСОБА_6, 12.05.2015 року складено податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 155505,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 77752,50 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив такі до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/891/15 від 12 листопада 2015 року, задоволено позов ФОП ОСОБА_5 до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 21.04.2015 року №№, , та від 12.05.2015 року № (а.с.21-28). Зазначене рішення суду набрало законної сили, а отже, вказані обставини повторно не доводяться.

Згідно з нормами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/145/16 від 12 лютого 2018 року також встановлено, що заява ФОП ОСОБА_5 про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 та за січень 2015 року наявні у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, однак заявлені до відшкодування суми в розмірі 121105,00 грн. за грудень 2014 року та 155505,00 грн. за січень 2015 року залишалися не відшкодованими (а.с.31 - 35).

Станом на день звернення позивача з даним адміністративним позовом зазначена сума бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_5 перерахована не була.

З метою захисту гарантованого Податковим кодексом України права на отримання бюджетного відшкодування позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Правове регулювання порядку відшкодуванню з Державного бюджету суми податку на додану вартість та строки проведення таких розрахунків здійснюється ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.8 ст. 200 ПК України, до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

П. 200.10 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент подання податкової декларації) встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно пп. а) п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до положень п. 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент оскарження результатів проведеної перевірки), у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Окрім того, відповідно до положень п. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній після скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведеної перевірки), контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки:

- або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;

- або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.

Отже, враховуючи вищенаведені норми податкового законодавства, суд вважає, що сума заявленого ФОП ОСОБА_5 до відшкодування податку на додану вартість вважається узгодженою з набрання законної сили рішення суду, яким скасовано оскаржені податкові повідомлення-рішення, а саме з 20 січня 2016 р.

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей Комп'ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду», 08.08.2016 року до суду звернулась Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області з позовом до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у розмірі 1367007,50 грн. в тому числі 317326,51 грн. пені.

Разом з тим, судом встановлено, що у відповідності до відомостей Комп'ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду», 12 травня 2014 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_5 з позовною заявою до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, якою просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Мукачівської ОДПІ у Закарпатській області від 23 квітня 2014 року № , № , рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органів доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

24 листопада 2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом було ухвалено постанову (адміністративна справа № 807/1693/14), якою позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 23.04.2014 року № за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2243830,50 грн. (яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1495887,0 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 747943,50 грн.), в частині суми 1186537,0 грн. (791024,0 грн. основного платежу та 395513,0 грн. штрафних санкцій), в решті вимог - відмовлено (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41802015).

Вказаним судовим рішенням Закарпатським окружним адміністративним судом встановлено, що Мукачівською ОДПІ за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, дотримання вимог податкового законодавства, виконання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючий орган, за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, було складено Акт № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

У відповідності до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року по справі №807/1693/14 - без змін (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54453054).

Внаслідок набрання вказаним рішенням законної сили (16 грудня 2015 року) у позивача виник податковий борг по податку з доходів фізичних осіб на суму 1368857,47 грн.

Також необхідно зазначити, що у відповідності до ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (адміністративна справа № 807/1693/14) задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року - скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 63586810, оприлюднено 23.12.2016 року).

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.11.2016 року отримана Мукачівською ОДПІ 16.12.2016 року.

Тобто з постановленням Вищим адміністративним судом України 15 листопада 2016 року вказаної ухвали, суми податкових зобов'язань, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями стали неузгодженими.

Відповідно до п.200.12. ст.200 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу. У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.

Суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року у розмірі 121105,0 грн. та за січень 2015 року у розмірі 155505,0 грн. стали узгоджені 20.01.2016 року (після закінчення судового оскарження). Разом з тим, у період з 16.12.2015 року по 16.12.2016 року у позивача був наявний податковий борг.

Враховуючи наведене вище, у Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області за час наявності у позивача податкового боргу були відсутні підстави для подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, оскільки на дату узгодження сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню (20.01.2016 року), у позивача був наявний податковий борг (виник 16.12.2015 року).

Відповідно, відсутні правові підстави для нарахування пені у порядку встановленому п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за час існування у позивача податкового боргу.

Станом на час виникнення спірних правовідносин механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість був визначений Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 (далі - Порядок №39), згідно із пунктом 6 якого у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Відповідно до пункту 7 Порядку №39 орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

За приписами пункту 9 Порядку №39 на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Тобто, за правилами Порядку №39 у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов'язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв'язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Згідно зі змінами до вказаного порядку, не передбачено надання контролюючим органом висновку про бюджетне відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, судом встановлено, що заяви ФОП ОСОБА_5 про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 та за січень 2015 року наявні у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, однак заявлені до відшкодування суми в розмірі 121105,00 грн. за грудень 2014 року та 155505,00 грн. за січень 2015 року залишалися не відшкодованими.

Тому суд відхиляє твердження відповідачів, що жодних правових зв'язків між позивачем та органами Державної казначейської служби не виникло, а обов'язок щодо відшкодування сум податку на додану вартість законодавством покладено виключно на відповідний орган Державної фіскальної служби.

Незважаючи на встановлений обов'язок відшкодувати суму узгодженого бюджетного відшкодування, така ФОП ОСОБА_5 перерахована за його заявою не була. Дана обставина сторонами не заперечується.

Суд вважає, що право на отримання з бюджету узгодженого бюджетного відшкодування є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, зазначеною статтею передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98).

Крім того, захист права власності гарантований Конституцією України, відповідно до ст. 41 якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на триваюче безпідставне невиконання відповідним державним органом передбаченого нормами ПК України обов'язку щодо відшкодування податку на додану вартість суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача позовну вимогу щодо стягнення з Державного бюджету належної йому до відшкодування суми.

До такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 р. в адміністративній справі №826/7380/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає, що відповідачами не було доведено правомірність бездіяльності щодо неперерахуванку суми бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_5, а тому заявлена позовна вимога стосовно стягнення суми у розмір 276610,00 грн. з Державного бюджету підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 176260,44 грн. за несвоєчасне відшкодування суми податку на додану вартість за період з 21 січня 2016 року по 19 червня 2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 200.23. ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків на перерахунок бюджетного відшкодування у результаті невчинення суб'єктом владних повноважень передбачених податковим законодавством дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведені норми встановлюють обов'язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в ст. 200 ПК України, незалежно від того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. Тому неперерахування заборгованості бюджету з ПДВ у визначений строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування. Таке застосування норми п. 200.23 ст. 200 ПК України відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 20 червня 2018 року у справі №822/2340/17 від 16 жовтня 2018 року у справі №808/939/15.

Разом з тим, суд зауважує, що для правильного визначення суми пені, що підлягає стягненню, необхідним є встановлення дати, коли така заборгованість виникла.

Так, з долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивач вважає датою виникнення заборгованості 21 січня 2016 року (наступний день після набрання законної сили постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.11.2015 №807/891/15) та саме з цього дня починає нарахування пені.

Однак суд не може погодитися з таким розрахунком з огляду на положення п.200.12. ст.200 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Вищого адміністративного суду від 15 листопада 2016 року отримана контролюючим органом 16 грудня 2016 року, а отже контролюючий орган зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом п'яти робочих днів після закінчення процедури судового оскарження.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Таким чином, суд вважає, що кінцевим строк перерахування суми бюджетного відшкодування є 30 грудня 2016 року, а невиплачена у вказаний строк сума набула статусу заборгованості бюджету з 02 січня 2017 року.

Станом на день виникнення заборгованості бюджету була встановлена облікова ставка НБУ у розмірі 14% річних, відповідно до Рішення Правління Національного Банку України від 08.12.2016 року №475-рш.

Отже, враховуючи вищенаведене, розмір пені, що підлягає стягненню у зв'язку з порушенням строків перерахування бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_5, складає по декларації за грудень 2014 року: 121105 грн.*533 день*(14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 29710,21 грн.

Розмір пені, що підлягає стягненню у зв'язку з порушенням строків перерахування бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_5, складає по декларації за січень 2015 року: 155505 грн.*533 день*(14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 38149,42 грн.

Отже, загальна сума пені, яка підлягає стягненню становить 67859,63 грн.

З врахуванням вищенаведеного в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Мукачівського управління державної казначейської служби України Закарпатської області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області про стягнення коштів з Державного бюджету України - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, 89600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 276610,00 грн. (двісті сімдесят шість тисяч шістсот десять гривень 00 коп.) та пеню в розмірі 67859,63 грн. (шістдесят сім тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять гривень 63 коп.), нараховану на суму такої заборгованості за період з 02.01.2017 року по 19.06.2018 року.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 квітня 2019 року.

СуддяЯ.М. Калинич