Справа № 297/451/19
Суддя: Фейір О. О.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/451/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Фейір О. О. з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Югаса В.В. про скасування постанови серії ДПО18 № 350904 від 20 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Югаса В.В. про скасування постанови серії ДПО18 № 350904 від 20 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 20 лютого 2019 року керував автомобілем Audi-80, номерний знак НОМЕР_1, не пристебнувши ремінь безпеки. Скаржник вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад вказаного правопорушення. Таке мотивовано тим, що 20 лютого 2019 року близько 13:30 годин він вийшов з приміщення банку по вул. Сечені в м. Берегове, сів до свого автомобіля, пристебнув пасок безпеки та почав рухатися по вул. Сечені в сторону залізничного вокзалу м. Берегове на швидкості близько 10 км/год. Навпроти будівлі Берегівського ВП на зустріч руху його автомобіля йшов поліцейський, зупинив його та, незрозуміло відрекомендувавшись, витребував посвідчення водія та технічний паспорт, після чого запропонував «посидіти та подумати». Через 10 хвилин поліцейський знову підійшов до позивача та попросив його пройти до двору Берегівського ВП, де в бесідці виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху. При цьому, не роз'яснив йому права, не дав можливості забезпечити участь адвоката, на заперечення ОСОБА_1 про те, що Правил дорожнього руху він не порушував, поліцейський не реагував.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, однак подали заяви про те, що просять розглянути дану справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити (а. с. 26, 27).

Відповідач - поліцейський СРПП Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Югас В.В. в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а. с. 24).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, особою, щодо якої її винесено. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 350904 від 20 лютого 2019 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня за керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки (а. с. 9).

Так, відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, оскільки позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

При цьому, відповідач в судове засідання не з'явився та не навів будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесення ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може закріплювати, зокрема, на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку з метою, зокрема, фіксування правопорушення.

Також, п. 3.3 Розділом ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, встановлено, що нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

В даному випадку поліцейським не було зафіксовано порушення, відповідачем не надано суду будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Із змісту адміністративного позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 заперечує факт порушення ним Правил дорожнього руху. Незважаючи на заперечення водієм факту порушення ПДР, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором, всупереч ст. 245 КУпАП, не було вжито заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідженні всіх обставин справи. Відповідачем не надано доказів, зокрема пояснень інших учасників руху, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису на підтвердження факту вчинення позивачем вказаного правопорушення суду.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, твердження позивача про те, що відповідачем було порушено норми КУпАП, оскільки останнім не складено протокол про адміністративне правопорушення перед винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає хибним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою ст. 121.

Так, ч. 1 ст. 222 КУпАП також встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 121.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, розгляд справи про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, віднесено до компетенції Національної поліції, тому складання протоколу в даному випадку не передбачене.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, зокрема, адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто, оскільки поліцейський виніс постанову відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, уповноважена особа, яка винесла постанову, не мала складати і протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, як вбачається з позовної заяви, справа відносно ОСОБА_1 була розглянута поліцейським не на місці події, а в бесідці подвір'я Берегівського ВП, тому відповідачем було порушено вимоги Інструкції та ст. 276 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 283 КУпАП в постанові не вказано повністю ім'я та по батькові посадової особи, яка винесла постанову, а всупереч п. 1 ч. 3 ст. 283 КУпАП в постанові відсутні відомості про час вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи допущення відповідачем вимог КУпАП щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, те, що оскаржувана постанова не відповідає в повному обсязі вимогам КУпАП, а також заперечення позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, таке дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху не надано. Не надано до суду і письмовий відзив.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини відсутні, суд приходить до висновку, що наведене є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 350904 від 20 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_1 і закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 247, 287 КУпАП, ст. 20, ч. 2 ст. 71, ст. ст. 241, 246, 286, 293, 295 КАС України, суд

рішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Югаса В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 350904 від 20 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через цей районний суд, з урахуванням положення п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Фейір О. О.