Справа № 0940/2003/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2050/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Заверухи О. Б., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі № 0940/2003/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -

суддя в 1-й інстанції - Біньковська Н. В.,

час ухвалення рішення - 28.12.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 28.12.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням вищої групи інвалідності першої «А» (захворювання, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) та 100% втрати працездатності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМ України №850 від 21 жовтня 2015 року та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення і виплату, з урахуванням встановлення вищої групи інвалідності першої «А» (захворювання, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) та 100% втрати працездатності та більший процент втрати працездатності, а саме: станом на 26 червня 2017 року, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМ України №850 від 21 жовтня 2015 року, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення за матеріалами на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з поданою заявою (рапортом) від 23 січня 2018 року. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з поданою заявою (рапортом) від 23 січня 2018 року та прийняти за результатами розгляду рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. У задоволенні позову в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача пройшло більше 2 років, відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням вищої групи інвалідності. Апелянт звертає увагу на те, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Крім того, апелянт зазначає, що п.14 Порядку № 850 регламентує відносини сторін під час первинного призначення та виплати одноразової грошової допомоги і не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що п.4 Порядку №850 не місить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, а тому відмовивши позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням вищої групи інвалідності на підставі вказаного пункту Порядку №850, відповідач перевищив свої повноваження, надані законодавством. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав клопотання про розгляду справи без його участі, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, 17 жовтня 2002 року звільнений у відставку.

Крім того, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А №127235.

Відповідно до експертного заключення №56 військово-лікарської комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 17 жовтня 1997 року встановлене ОСОБА_1 захворювання, так, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказана обставина також підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНЗ України №5146-5642 від 17 липня 2013 року.

15 листопада 2002 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності - захворювання пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та 60% втрати працездатності, що підтверджується витягом з акту огляду у МСЕК серії МСЕ №062521 від 15 листопада 2002 року та довідкою серії 2-18 АГ №018566 від 15 листопада 2002 року.

28 лютого 2003 року позивачу виплачена страхова сума за державним обов'язковим особистим страхуванням у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 18721,44 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "НАСК" ОРАНТА" від 10 січня 2018 року №03-01/14.

26 червня 2017 позивач пройшов повторний огляд у МСЕК Івано-Франківської області, за результатами якого йому з 29 травня 2017 встановлено першу "А" групу інвалідності - захворювання пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та 100% втрати працездатності.

Вказана обставина підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК в Івано-Франківській області серії АВ №0790220 від 26 червня 2017 року та випискою з вказаного акта огляду МСЕК, а також довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0023812.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з вперше отриманою першою групою інвалідності та встановленням 100% втрати працездатності.

Листом № Г-72/05/108/29-2017 від 12 лютого 2018 року Ліквідаційна комісія УМВС в Івано-Франківській області відмовила ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі №809/299/18 (яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року) визнано протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області щодо прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленої листом №Г-72/105/108/29-2017 від 12 лютого 2018 року; визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених п. 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_1; зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС в Івано-Франківській області направити до Міністерства внутрішніх справ України документи позивача з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили, та відповідно до приписів ч.1 ч.2 ст.14, ст.370 КАС є обов'язковим для виконання.

На виконання вищевказаного рішення ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області листом №850/108/01/29-2018 від 03 вересня 2018 року направила Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3

Листом №15/2-3371 від 12 вересня 2018 року Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернув ліквідаційній комісії УМВС України в Івано-Франківській області без прийняття рішення матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що відповідно до п.4 Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Враховуючи п. .4 Порядку №850 та ту обставину, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, ОСОБА_1 не має права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, не прийнявши рішення про призначення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги або відмови в призначенні такої виплати, своєю протиправною бездіяльністю допустив порушення вимог чинного законодавства, що визначає гарантії соціального і правового захисту працівників міліції та встановлює порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності таких працівників. Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти за результатами розгляду рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

П.5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Разом з тим, за змістом п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначений Постановою Кабінету Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року, яка набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пп.2 п.3 Порядку № 850 передбачає, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з п.4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

П.7 Порядку № 850 передбачає, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги (п. 8 Порядку № 850).

Відповідно до п.9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених п. 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку про те, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме прийняття рішення: або про призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову у призначенні такої допомоги.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного з зазначених вище рішень, всупереч п.9 Порядку № 850, Листом №15/2-3371 від 12 вересня 2018 року повернув матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві без розгляду.

У розумінні КАС України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Разом з тим, спосіб, у який Міністерство внутрішніх справ України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням І групи інвалідності, Законом України «Про міліцію» та Порядком № 850 не передбачений, а тому є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17 та в постанові від 03 жовтня 2018 року №361/7249/18, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи встановлену протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.245 КАС України належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліції» та в порядку, визначеному п.9 Порядку №850.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі № 0940/2003/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді О. Б. Заверуха
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.