Справа № 826/608/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 року

Київ

справа №826/608/16

адміністративне провадження №К/9901/26328/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року (судді: Межевич М.В. (головуючий), Земляна Г.В., Сорочко Є.О.) у справі № 826/608/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» (далі - позивач, ТОВ «Глобус-ЮТК») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними дій відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку Договору № 2 про визнання електронних документів від 23 лютого 2015 року, щодо відмови у прийнятті поданої ТОВ «Глобус-ЮТК» податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року та визнання даної декларації поданою в день її фактичного отримання відповідачем - 11 грудня 2015 року.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом було безпідставно розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів № 2 від 23.02.2015, укладений між ТОВ «Глобус-ЮТК» та відповідачем, а доводи відповідача про відсутність ТОВ «Глобус-ЮТК» за місцезнаходженням не відповідають дійсності. Крім того, позивач зазначив, що контролюючий орган протиправно та всупереч вимог податкового законодавства та умов договору про визнання електронних документів не прийняв направлену позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року, після того як відповідачем було її прийнято 11 грудня 2015 року та направлено позивачу квитанцію про її прийняття.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

4. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Глобус-ЮТК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2016 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Глобус-ЮТК» задовольнити у повному обсязі. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Глобус-ЮТК» задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо направлення письмового повідомлення від 14.12.2015 №11491/10/26-52-11-02-22 про невизнання податкової декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» за листопад 2015 року. Зобов'язано ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо визнання (прийняття) податкової декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» за листопад 2015 року датою її отримання - 11.12.2015.

5. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що податковим законодавством не передбачено повторної перевірки податкової звітності на відповідність вимогам п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України після її прийняття та направлення письмового повідомлення платнику податків про невизнання його податкової звітності за таких обставин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2016 року у справі № 826/608/16.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Глобус-ЮТК» перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві. 23 лютого 2015 року між ТОВ «Глобус-ЮТК» та ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів № 2, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу Державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Договір про визнання електронних документів № 2 від 23.02.2015 був направлений 23 лютого 2015 року засобами телекомунікаційного зв'язку до Державної фіскальної служби України та прийнятий і погоджений, що підтверджується повідомленням та квитанціями № 1, № 2.

11 грудня 2015 року ТОВ «Глобус-ЮТК» направило засобами телекомунікаційного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року. Вказана податкова декларація була прийнята на центральному та районному рівнях податкових органів, що підтверджується квитанціями № 1 та № 2.

Після отримання даного повідомлення позивач дізнався про розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів № 2 від 23.02.2015 в односторонньому порядку. В подальшому, листом від 11.12.2015 № 11455/10/26-52-11-02-22 відповідач повідомив позивача про розірвання договору про визнання електронних документів № 2 від 23.02.2015. Крім того, податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2015 року не була визнана контролюючим органом як податкова, про що позивача повідомлено листом від 14.12.2015 № 11491/10/26-52-11-02-22.

Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що згідно з листом «Про розірвання договору» від 11.12.2015 №11455/10/26-52-11-02-22, договір укладений між Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві та ТОВ «Глобус-ЮТК» про визнання електронних документів № 2 від 23.02.2015 розірвано у зв'язку з порушенням позивачем істотних умов договору, а саме - не повідомлення відповідача про зміну адреси місцезнаходження.

Відповідачем було надано копію довідки про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків № 1546/01/26-52-07-04 від 08.12.2015, згідно якої посадовими особами відповідача проведено необхідні та достатні заходи щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Глобус-ЮТК» та встановлено, що за юридичною адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 68, кв. 233 дане товариство не знаходиться, його місцезнаходження не встановлено. У зв'язку із зазначеним відповідач склав повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 11.12.2015 № 798. Крім того, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 11.12.2015 ТОВ «Глобус-ЮТК» було зареєстроване за адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 68, оф. 233, однак, відомості про юридичну особу не підтверджені.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем при поданні до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року та вказує на неврахування судом апеляційної інстанції положень підпункту 16.1.11 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України щодо обов'язку повідомляти контролюючий орган про зміну місцезнаходження юридичної особи, у зв'язку з чим відповідачем було правомірно розірвано в односторонньому порядку Договір № 2 про визнання електронних документів від 23 лютого 2015 року та відмовлено у прийнятті поданої ТОВ «Глобус-ЮТК» податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року.

9. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16.

Платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

11.2. Пункти 48.1, 48.2, 48.3, 48.4, 48.5, 48.7 статті 48.

48.1. Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

48.2. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

48.3. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

48.4. У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

48.5. Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником (підпункт 48.5.1).

48.7. Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

11.3. Пункти 49.1, 49.2, 49.3, підпункт 49.9.2 пункту 49.9, підпункт 49.11.1 пункту 49.11, пункт 49.13 статті 49.

49.1. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

49.2. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

49.3. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

49.9. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

49.11. У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмовиу разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

49.13. У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

12. Цивільний кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Стаття 651.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в запереченнях на адміністративний позов, в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України.

15. Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженій наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233. Додатком 1 до вказаної інструкції затверджено примірний договір про визнання електронних документів, відповідно до пункту 4 розділу 6 якого, орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

З умов пунктів 3, 4, 5 розділу 6 Договору, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДФС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Тобто, чинними нормативно-правовими актами (які також зазначено в Договорі про визнання електронних документів) передбачено вичерпний перелік підстав розірвання договору в односторонньому порядку органами державної фіскальної служби: закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів і ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна платником податків місця реєстрації.

Судом апеляційної інстанцій зазначено, що контролюючим органом, на виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України (зокрема, статті 71, у редакції Закону, на момент прийняття судом рішення), було надано копію довідки про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків № 1546/01/26-52-07-04 від 08.12.2015, згідно якої посадовими особами відповідача проведено необхідні та достатні заходи щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Глобус-ЮТК» та встановлено, що за юридичною адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 68, кв. 233 позивач не знаходиться, його місцезнаходження не встановлено. Крім того, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 11.12.2015 ТОВ «Глобус-ЮТК» було зареєстроване за адресою: м. Київ, пр-т Маяковського, 68, оф. 233, проте, відомості про юридичну особу не підтверджені.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що контролюючий орган мав право розірвати з позивачем в односторонньому порядку договір № 2 про визнання електронних документів від 23 лютого 2015 року.

16. Поряд з цим, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган направляючи повідомлення від 14.12.2015 №11491/10/26-52-11-02-22 про невизнання податкової декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» за листопад 2015 року діяв всупереч та не у відповідності до вимог встановлених податковим законодавством, зокрема, статтями 48, 49 Податкового кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2015 року подана позивачем 11 грудня 2015 року засобами телекомунікаційного зв'язку, була прийнята на центральному та районному рівнях податкових органів, що підтверджується відповідними квитанціями № 1 та № 2.

Посилання контролюючого органу щодо заповнення позивачем вказаної податкової декларації з податку на додану вартість всупереч вимогам встановленим пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України (лист від 14.12.2015 № 11491/10/26-52-11-02-22), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, податковим законодавством не передбачено повторної перевірки податкової звітності на відповідність вимогам пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України після її прийняття та направлення письмового повідомлення платнику податків про невизнання його податкової звітності за таких обставин.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на момент подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року Договір № 2 про визнання електронних документів від 23 лютого 2015 року не був розірваним контролюючим органом з позивачем, а вказана декларація була прийнята відповідачем та відповідала вимогам встановленим пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, оскільки містила всі обов'язкові реквізити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

17. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо невизнання податкової декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» за листопад 2015 року шляхом направлення письмового повідомлення від 14.12.2015 № 11491/10/26-52-11-02-22 та про зобов'язання Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві вчинити дії щодо визнання (прийняття) податкової декларації з ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус-ЮТК» за листопад 2015 року датою її отримання, а саме - 11.12.2015.

18. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року слід залишити без задоволення.

19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі № 826/608/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду