Справа № 160/9287/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року Справа № 160/9287/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Девелопмент"
до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, -
Позивач посилається на незаконність та необґрунтованість висновків акту документальної планової перевірки ТОВ «Рітейл-Девелопмент». Зокрема, у позовній заяві міститься посилання на те, що твердження відповідача обґрунтовані виключно інформацією, отриманою з баз даних ДФС щодо контрагентів позивача, неможливістю встановити походження послуг, наданих позивачу та неможливістю проаналізувати, які саме технічні та дозвільні документи були отримані контрагентами позивача в рамках укладених договорів. Разом з тим, відповідачем під час проведення перевірки надання оформлених контрагентами технічних та дозвільних документів не вимагалось, а надані на дослідження первинні документи в повному обсязі підтверджують реальність господарських операцій та претензій щодо невідповідності їх вимогам чинного законодавства відповідач не має.
Позивачем подано додаткові пояснення та клопотання про залучення доказів по справі, згідно яких до матеріалів справи надано технічну та дозвільну документацію, яка була отримана контрагентами в рамках виконання укладених в ТОВ «Рітейл-Девелопмент» договорів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що висновки акту перевірки повністю відповідають чинному законодавству, оскільки в ході перевірки неможливо було встановити походження наданих позивачу послуг та проаналізувати які саме дозвільні та технічні документи було зроблено.
Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає про відсутність у відзиві належних та допустимих доказів на спростування адміністративного позову. До відповіді на відзив позивачем додано копії господарських, первинних та звітних документів, отриманих від контрагентів, зокрема, нотаріальні пояснення керівників та засновників контрагентів щодо виконання укладених з позивачем договорів, податкові розрахунки за ф.1ДФ, ліцензії, фінансові звіти, договори оренди нежитлових приміщень.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що доводи в адміністративному позові та відповіді на відзив на позовну заяву, не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, надані до перевірки та додані до адміністративного позову первині документи не можуть вважатися належним чином оформленими, а відтак вони не можуть бути підставою для формування показників податкової звітності.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, наведені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи, суд встановив наступне.
На підставі наказу від 29.03.2018 №1801-п в період з 12.04.2018 по 25.05.2018 ГУ ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл-Девелопмент» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період 01.01.2015 по 31.12.2017.
Висновками акту перевірки встановлено, що позивачем порушено:
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 8 306 454 грн., у т.ч. за 2015 2 038 489 грн., у т.ч. за 2016 4 304 951 грн., у т.ч. за 2017 1 963 014 грн.
- п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податкові зобовязання по податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 7 429 953 грн.
- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит по податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 7 429 953 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Розглядаючи питання правомірності висновків ГУ ДФС щодо нереальності господарських операцій позивача із ТОВ «БК «Екосіті», ПТБТ «Ювес», ПВКП «Фассоль» (колишня назва ПВКП «АСБО»), ТОВ «Інекс Буд», ТОВ «БК «Еліт Строй», ТОВ «Експресс Плюс», ТОВ «ХБСП Мегабуд ЛТД», ТОВ «Стройуслуги Плюс», ТОВ «Гідропідіймач», ТОВ «Місто світла» суд виходить із такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції з 01.01.2015 року), об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПК України.
Пп. 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;
б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;
в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;
г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;
ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;
д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);
е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;
є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;
ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
П.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 яким визначені терміни, що використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку встановлено, що доходи це збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов'язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).
Пп.6.2 п.6 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 визначено, що не визнаються доходами надходження від інших осіб за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо.
Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Згідно зі ст.1, ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій є основою і для податкового обліку.
Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (ч.3 ст.9 вказаного Закону).
Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування об'єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Між позивачем та ТОВ «БК «Екосіті» укладені договори, предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №15-03/5 від 15.03.2017 (обєкт розташований в м. Білгород-Дністровський, вул. Дзержинського, 31), №15-03/6 от 15.03.2017, №14-06/3 від 14.06.2017 (обєкт розташований в м. Київ. Харківське шосе, 166), №20-03/4 від 20.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Преображенська, 27), №20-03/5 від 20.03.2017, №20-03/7 від 20.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Кольцова, 1а), №20-03/8 від 20.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, пр. Червонозоряний, 119), №21-03/1 від 21.08.2017, №21-03/2 від 21.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Маршала Гречко, 22), №22-03/4 від 22.03.2017 (обєкт розташований в м. Чорноморськ, вул. Паркова, 34а), №22-03/5 від 22.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ. вул. Маршала Рокосовського, 3/4), №22-03/6 від 23.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, вул. В.Чорновола, 12).
Між позивачем та ПТБП «Ювєс» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №11-01/1 від 11.01.2014 (обєкт розташований в м. Тальне, вул. Соборна, 24), №10-10/3 від 10.10.2014 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Політехнічна, 31), №30-12/1 від 30.12.2014 (обєкт розташований в м. Овруч, вул. Радянська, 33), №18-03/1 від 18.03.2015, №16-05/1 від 16.05.2015 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Костянтинівська, 71), №15-07/5 від 15.07.2015, №26-08/6 від 26.08.2015, №15-12/7 від 15.12.2015 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Щусева, 10), №16-09/3 від 16.09.2015, №29-10/2 від 29.10.2015, №18-02/1 від 18.02.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. М. Лаврухіна, 9), №16-09/6 від 16.09.2015, №21-12/3 від 21.12.2015 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Архітектора Миколаєва, 7), №09-11/2 від 09.11.2015 (обєкт розташований в м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 64), №18-12/1 від 18.12.2015, №22-02/1 від 22.02.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Драгоманова, 1-н), №04-01/1 від 04.01.2016, №28-03/4 від 28.03.2016, №17-05/1 від 17.05.2016, 21-06/1 від 21.06.2016 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Марсельська, 1/3), №28-03/3 від 28.03.2016 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. В.Терешкової, 15), № 27-04/1 від 27.04.2016 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Разумовська, 10/12), №10-05/2 від 10.05.2016 (обєкт розташований в м. Іллічівськ, вул. Героїв Сталінграду, 16-а), №19-05/3 від 19.05.2016 (обєкт розташований в м. Одеса, Люсдорфська дорога, 142), №06-06/3 від 06.06.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2/1), №29-06/4 від 29.06.2016 (обєкт розташований в м. Переяслав-Хмельницький, вул. Б.Хмельницького, 104а).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №12-774/2410М від 24.10.2013, №12-786/2811М від 28.11.2013, №12-853/1002М від 11.02.2015, №12-902/1507М від 15.07.2015, №12-913/1008 від 10.08.2015 з ТОВ «АТБ-маркет», №12-836/1107 від 11.07.2014, №12-930/2710 від 27.10.2015, №12-935/1211 від 12.11.2015, №12-984/1203 від 22.03.2016, №12-629/1210 від 12.10.2012 з ТОВ «АТБ-інвест», №320/06/04ДПП від 06.04.2016, №322/30/07ДПП від 30.07.2015, №347/21/12ДПП від 21.12.2015 з ТОВ «Істрейт», №12-987/2903 від 29.03.2016 з ТОВ «АТБ-торгстрой», №12-952/2101 від 21.01.2016, №12-977/0303 від 03.03.2015 з ТОВ «Ріал Істейт», умовами яких передбачено, що Повірений (позивач) від імені довірителів та за їх рахунок зобовязаний, в тому числі, укладати договори, повязані з отриманням усіх дозвільних документів та інших узгоджень, необхідних для проведення будівельно-ремонтних робіт на певних обєктах.
Між позивачем та ПВКП «Фассоль» (колишня назва ПВКП «АСБО») укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №06-01/2 від 06.11.2015 (обєкт розташований в Київській області, Бориспільському районі, с. Щасливе, Харківське шосе, 29), №26-11/1 від 26.11.2015, №15-12/2 від 15.12.2015, «01-03/6 від 01.03.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. А.Малишко, 25/1), №15-02/1 від 15.02.2015, 17-02/5 від 17.02.2015, №23-03/3 від 23.03.2016 (обєкт розташований в Київській області, м. Васильків, вул. Декабристів, 182), №31-03/1 від 31.03.2016, №04-04/4 від 04.04.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Азербайджанська, 8-б), №18-05/1 від 18.05.2016, №02-06/1 від 02.06.2016 (обєкт розташований в Київській області, с. Софіївська Борщагівка, вул. Л.Українки, 19), №18-05/3 від 18.05.2016, №20-05/3 від 20.05.2016, №10-06/1 від 10.06.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Машинобудівельна, 27), №27-09/4 від 27.09.2016, №13-03/5 від 13.03.2017 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Причальна, 11-а), а також на виконання підрядних робіт №28-07/8 від 28.07.2014 на обєкті, розташованому в Київській області, Бориспільському районі, с. Щасливе, Харківське шосе, 29)
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №12-814/2502 від 25.02.2014 з ТОВ «ТВФ «Технодон», №12-927/0510 від 05.10.2015, №12-938/0412 від 04.12.2015, №12-1015/0208 від 02.08.2016 з ТОВ «АТБ-інвест», №12-971/2002 від 20.02.2016, №12-990/1304 від 13.04.2016 з ТОВ «Ріал Істейт», №12-980/1603 від 16.03.2016 з ТОВ «АТБ-торгстрой», умовами яких передбачено, що Повірений (позивач) від імені довірителів та за їх рахунок зобовязаний, в тому числі, укладати договори, повязані з отриманням усіх дозвільних документів та інших узгоджень, необхідних для проведення будівельно-ремонтних робіт на певних обєктах.
Між позивачем та ТОВ «Інекс Буд» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №19-01/10 від 19.04.2017 від 19.04.2017 (обєкт розташований в м. Одесі, вул. 25ої Чапаєвської дивізії, 6-в), №25-07/1 від 25.07.2017 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 8), №25-07/2 від 25.07.2017 (обєкт розташований в м. Одеса, Люстдорфська дорога, 162), №15-09/1 від 15.09.2017 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Балківська, 143-а), №15-09/2 від 15.09.2017 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Ясира, 2/1), №15-09/3 від 15.09.2017 від 15.09.2017 (обєкт розташований в м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 33).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №12-038/1001 від 10.11.2016, №12-1116/0108 від 01.08.2017 з ТОВ «Ріал-Істейт», №369/13/06 от 13.06.2017, №378/06/09 ДПП від 06.09.2017 з ТОВ «Істрейт», №12-1103/1006 від 10.06.2017, №12-1031/0610 від 06.10.2016 з ТОВ «АТБ-торгстрой».
Між позивачем та ТОВ «БК «Еліт Строй» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №22-05/2 від 22.05.2014 (обєкт розташований в м. Євпаторія, вул. Д.Ульянова, 17), №25-02/3 від 25.02.2015, №13-05/5 від 13.05.2015, №28-07/2 від 28.07(обєкт розташований в м. Київ, вул. В.Маяковського, 89Б), №21-09/7 від 21.09.2015 від 21.09.2015, №16-10/1 від 16.10.2015 (обєкт розташований в м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 64), №18-04/3 від 18.04.2016 (обєкт розташований в м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 93д), №09-08/1 від 09.08.2016, №29-05/2 від 29.05.2017 (обєкт розташований в м. Житомир, вул. Житній базар, 6).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №291/08/07ДПП від 08.07.2013 з ТОВ «Істрейт», №12-835/0307М від 03.07.2014, №12-913/1008 від 10.08.2015, №12-953/2901 від 09.01.2016 з ТОВ «АТБ-маркет», №12-1000/2306 від 23.06.2016 з ТОВ «АТБ-інвест».
Між позивачем та ТОВ «Експресс Плюс» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №15-06/4 від 15.06.2015, №01-07/1 від 01.07.2015, 04-09/2 від 04.09.2015, №21-09/9 від 21.09.2015 (обєкт розташований в Київській області, с.Стоянка, 21й км Житомирського шосе, 1), №01-09/2 від 01.09.2015 (обєкт розташований в Київській області, с. Лісники, вул. Ватутіна, 168), №09-10/3 від 09.10.2015, №26-10/2 від 26.10.2015, № 09-11/1 від 09.11.2015, 19-02/5 від 19.02.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. А.Ахматової, 15/27), №30-11/2 від 30.11.2015, №24-12/1 від 24.12.2015 (обєкт розташований в Кіровоградській області. м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 5), №23-02/2 від 23.02.2016 (обєкт розташований в Житомирській області, м. Малин, вул. Грушевського, 1в).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №309/22/07ДПП від 22.07.2014, №338/28/08 від 28.08.2015 з ТОВ «Істрейт», №12-925/2209 від 22.09.2015 з ТОВ «АТБ-маркет», №12-833/2706 від 27.06.2014, №12-974/2003 від 20.03.2015 з ТОВ «АТБ-інвест».
Між позивачем та ТОВ «ХБСП Мегабуд ЛТД» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №15-08/3 від 15.08.2014 (обєкт розташований в м. Харків, вул. Драгомирівська, 2), №25-12/1 від 25.12.2014, №09-06/1 від 09.06.2015 (обєкт розташований в м. Харків, пров. Маряненко, 4), №16-09/2 від 16.09.2016 від 16.09.2016 (обєкт розташований в м. Харків, пр. Гагаріна, 39б), №24-02/5 від 24.02.2017 (обєкт розташований в м. Харків, вул. Амосова, 26). №14-03/1 від 14.03.2017 (обєкт розташований в м. Харків, пров. Яроша Отакара, 20).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №310/14/08ДПП від 14.08.2014, №213/27/09ДПП від 27.09.2012, №361/01/08 ДПП від 01.08.2016 з ТОВ «Істрейт», №12-1068/2701 від 27.01.2017, №12-962-0602 від 06.02.2016 з ТОВ «АТБ-торгстрой».
Між позивачем та ТОВ «Стройуслуги Плюс» укладений договір, предметом якого було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта №16-01/2 від 16.01.2015 (обєкт розташований в м. Київ, пр. Правди, 12-в). Вказаний договір укладено позивачем на виконання договору доручення №12-850/1501 від 15.01.2015 з ТОВ «АТБ-торгстрой».
Між позивачем та ТОВ «Гідропідіймач» укладений договір, предметом якого було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта №09-02/3 від 09.03.2015 (обєкт розташований в Полтавській області, м. Лохвиця, вул. Шевченко, 2). Вказаний договір укладено позивачем на виконання договору доручення №12-761/2309М від 23.03.2013 з ТОВ «АТБ-маркет».
Між позивачем та ТОВ «Місто світла» укладені договори предметом яких було надання послуг з оформлення документів, необхідних для виконання будівельно-ремонтних робіт та експлуатації обєкта, а саме: №23-02/1 від 23.02.2015 (обєкт розташований в м. Київ, Русанівська Набережна, 18), №23-02/2 від 23.02.2015 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Костянтинівська, 71), №11-07/1 від 11.07.2016 від 11.07.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Радунська, 30), №02-09/3 від 02.09.2016 (обєкт розташований в м. Київ, вул. Бориспільська, 26-к).
Вищезазначені договори укладались позивачем на виконання договорів доручення №321/29/04ДПП від 29.04.2015, №318/02/04ДПП від 02.04.2017 з ТОВ «Істрейт», №12-852/0502М від 05.02.2015, №12-853/1102М від 23.02.2015 з ТОВ «АТБ-маркет».
Розділом 4 договорів доручення, що укладені позивачем з ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «АТБ-інвест», ТОВ «АТБ-торгстрой», ТОВ «Істрейт», ТОВ «Ріал Істейт», ТОВ «ТВФ «Технодон» передбачено, що за надання обумовлених договорами послуг, довірителі сплачують повіреному винагороду в розмірі 2% або 4,6% відсотків від вартості придбаних у третіх осіб робіт (послуг).
На підтвердження реальності господарських операцій із вищевказаними підприємствами позивачем надано тендерну документацію, договори про надання послуг, договори доручення, довіреності, акти виконаних робіт, витяги з Єдиного реєстру податкових накладних, звіти повіреного, оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках 3774, 361, 6854 в розрізі кожного контрагента, технічну та дозвільну документацію, а саме: декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність обєкта до експлуатації, робочу документацію щодо приєднання обєктів до комунальних мереж та встановлення приладів обліку, договори на приєднання обєктів до комунальних послуг, проектні рішення, технічні умови тощо.
Відповідач в акті перевірки послався на неможливість проаналізувати, які саме було зроблено технічні та дозвільні документи. Проте відповідач не надав доказів, що під час перевірки у позивача вимагалися для огляду такі документи.
Також відповідач зазначає про неможливість встановлення походження наданих позивачу послуг. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач посилається виключно на дані, які мають місце в базах ДФС. Однак, посилань на звернення відповідача до контрагентів позивача з метою з'ясування певних обставин чи фактів в акті не міститься. Дані ЄРПН можуть свідчити лише про те, чи є зареєстрованою податкова накладна певним контрагентом, та не можуть бути використані з метою дослідження так званих «ланцюгів поставки», адже в ЄРПН немає інформації щодо незареєстрованих з будь-яких причин податкових накладних, щодо операцій з неплатниками ПДВ тощо.
Зазначене свідчить, що відповідачем не проводилася перевірка щодо реальності здійснених позивачем господарських операцій, а лише використовувалася наявна інформація податкових баз.
Також в акті перевірки не зазначено та представником відповідача під час судового розгляду справи не надано доказів про порушення контрагентами позивача податкової дисципліни.
Згідно п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХІV обовязковим реквізитом, який повинні мати первинні облікові документи, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу.
Судом встановлено, що перевіряючими не оспорюються повноваження на підписання первинних документів та достовірність підписів осіб, що підписували первинні документи на підтвердження вчинених господарських операцій. Також відповідачем не заперечується, що отримані від довірителів грошові кошти перераховувались контрагентам як плата за надані послуги.
Отже, висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «БК «Екосіті», ПТБТ «Ювес», ПВКП «Фассоль» (колишня назва ПВКП «АСБО»), ТОВ «Інекс Буд», ТОВ «БК «Еліт Строй», ТОВ «Експресс Плюс», ТОВ «ХБСП Мегабуд ЛТД», ТОВ «Стройуслуги Плюс», ТОВ «Гідропідіймач», ТОВ «Місто світла» обумовлені виключно інформацією, отриманою з податкових баз.
Неприйнятними є доводи відповідача, які ґрунтуються лише на підставі збірної податкової інформації щодо контрагентів, а не є результатом безпосереднього аналізу суті та наслідків саме господарських операцій, які мали місце у перевіряємих періодах, що не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року по справі №826/2155/17 та від 21.09.2019 по справі №811/1990/13-а.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки та неможливість визнання акту перевірки доказом наявності порушень податкового обліку з боку позивача, та належним обґрунтуванням оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Оскільки позивачем доведено дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також правомірність визначення суми доходу при обрахуванні податкових зобов'язань з податку на прибуток, а також надано всі первинні документи та інші документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту та суми доходу, з якої обраховується грошове зобовязання з податку на прибуток за наслідками господарських операцій із вказаними контрагентами.
Таким чином, суд погоджується з позицією позивача щодо безпідставності нарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з вимогами ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, в той же час відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду адміністративного позову в сумі 101 684,15 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 78, 243-246, 250, 263, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1