Справа № 817/608/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4641/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 817/608/18 (головуючий суддя Комшелюк Т.О., час ухвалення 12:03 год., м. Рівне, повний текст рішення складений 15 травня 2018 року) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішень про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2018 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління (ГУ) ДФС у Рівненській області від 08 лютого 2018 року № ;

б) скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових штрафних санкцій від 08 лютого 2018 року № та № .

Рішенням від 14 травня 2018 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 08 лютого 2018 року №, № в повному обсязі.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 08 лютого 2018 року № суд відмовив.

Також суд стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення.

Відповідач - ГУ ДФС у Рівненській області також подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що відповідно до положень Закону № 481 отримання ліцензій на торгівлю алкогольними та тютюновими виробами є окремими самостійними обов'язками, які вимагають подання двох окремих заяв, за результатами розгляду яких видаються дві окремі ліцензії.

Конструкція абз. 5 частини 2 статті 17 Закону № 481, а саме - вживання словосполучення ,,застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів" у множині, побудована таким чином, що за роздрібну торгівлю, зокрема, алкогольними та тютюновими виробами без наявності ліцензії передбачено застосування кількох окремих фінансових санкцій у вигляді штрафів, а не однієї фінансової санкції у вигляді штрафу.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення за її безпідставністю, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, проведеному в режимі відеоконференції, підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 25 січня 2018 року посадові особи ГУ ДФС у Рівненській області провели фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, за наслідками якої складений акт (довідка) за № 9/17-00-40/НОМЕР_4 від 26.01.2018 (т.1 а.с. 52-53).

Під час перевірки встановлено, що в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби, на які відсутні супровідні облікові документи, що свідчить про не ведення обліку товарних запасів у встановленому законом порядку, а саме: відсутні накладні на 129 пляшок алкогольних напоїв в асортименті на загальну суму 5565,00 грн та 339 пачок тютюнових виробів в асортименті на загальну суму 9038,62 грн, які описані в додатку №1 до акта перевірки.

Крім того, від час проведення аналізу АІС ,,Податковий блок" - ,,Аналітична система" - ,,Чеки" виявлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів в період з 21.10.2017 року по 26.10.2017 року без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а саме: здійснено реалізацію 145 пляшок алкогольних напоїв в асортименті на загальну суму 2827 грн та 87 пачок цигарок в асортименті на загальну суму 2233,50 грн (перелік зазначений в додатку до акта (номер бланку 000106) перевірки №2 Витяг з АІС ,,Податковий блок" - ,,Аналітична система" - ,,Чеки").

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Рівненській області прийняло: а) податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2018 року № , яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 29207,24 грн (т.1 а.с. 57);

б) рішення від 08 лютого 2018 року № про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, що є порушенням ч.14 ст. 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція у вигляді штрафу в сумі 17000 грн (т.1 а.с. 55);

в) рішення від 08 лютого 2018 року № про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії, що є порушенням ч.14 ст. 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція у вигляді штрафу в сумі 17000 грн (т.1 а.с. 56).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2018 року № .

Рішення суду першої інстанції в цій частині вирішення позовних вимог залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018.

Тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України, згідно якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає справу в частині вирішення зазначених позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування рішень ГУ ДФС у Рівненській області про застосування фінансових штрафних санкцій від 08 лютого 2018 року № та № , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в даному випадку мав прийняти одне рішення про застосування фінансових санкцій до позивача за порушення останнім вимог ч.14 ст.15 Закону №481 на суму 17000 грн.

Натомість, відповідач прийняв два рішення, якими позивача притягнуто до відповідальності та застосовані штрафні санкції як за кожне окреме порушення, що суд розцінює як притягнення позивача до відповідальності двічі за один вид правопорушення, що є неприпустимим та суперечить положенням ст.61 Конституції України, відповідно до якого його ніхто не можу бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

При цьому суд зазначив, що конструкція вказаної норми абз. 5 ч. 2 ст.17 Закону України ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" побудована таким чином, що відповідальність за роздрібну торгівлю, зокрема, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії встановлена як за одне порушення.

Тобто, на думку суду першої інстанції, в разі роздрібної торгівлі одночасно алкогольними та тютюновими виробами в порушення ч.14 ст.15 Закону України №481, відповідальність у вигляді штрафної санкції в порядку, визначеному абз.5 ч.2 ст.17 цього ж Закону не вирізняється окремо як за порушення з приводу здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та окремо за порушення з приводу здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а застосовується одна штрафна санкція як за один вид порушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються Законом України від 19.12.1995р. №481/95-ВР ,,Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі-Закон №481/95-ВР).

Так, статтею 15 Закону № 481/95-ВР окрім іншого передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами усіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями) до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі встановлення роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним та плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Пунктом 23 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 року № 493, передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може провадитися суб'єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, в тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до пункту 25 цього ж Порядку у ліцензії зазначається, зокрема, вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію.

Факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій підтверджено судом першої інстанції та не спростовано позивачем.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що на роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами видаються окремі ліцензії, а тому відповідальність за реалізацію алкогольних та тютюнових виробів без наявності ліцензій настає окремо за реалізацію кожного виду товару, зазначеного в ліцензії.

Таким чином, колегія суддів визнає правомірним застосування штрафних санкцій за реалізацію алкогольних та тютюнових виробів без наявності ліцензій в розмірі по 1700 грн за кожне порушення, оскільки такі порушення не є тотожними, а містять окремий склад правопорушення.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо застосування до позивача фінансових санкцій двічі за одне і те ж порушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, ст. ст. 317, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі № 817/608/18 в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішень Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 08 лютого 2018 року за № та № - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 04.04.2019.