Справа № 2040/6252/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 р.Справа № 2040/6252/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 (повний текст складено 24.09.2018, головуючий суддя І інстанції Бадюков Ю.В., м.Харків) по справі № 2040/6252/18 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "БУРАН" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство "БУРАН" (далі - ПСП Буран) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області форми Р від 11.04.2018 № 2, яким ПСП Буран () було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1397513 (один мільйон триста дев'яносто сім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 75 коп., в тому числі тому за податковими зобов'язаннями у сумі 1118011 (один мільйон сто вісімнадцять тисяч одинадцять) грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 279502 (двісті сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот дві) грн. 75 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 по справі № 2040/6252/18 задоволено в повному обсязі адміністративний позов ПСП Буран:

- скасовано податкове повідомлення - рішення від 11.04.2018 № 2;

- стягнуто з ГУ ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "БУРАН" у розмірі 20962,71 грн.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, ПСП Буран зареєстроване в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Слобожанській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, є платником ПДВ з 19.01.2007 та є платником єдиного податку четвертої групи, а у грудні 2016 року (період виникнення спірних правовідносин) перебувало на спеціальному режимі оподаткування як підприємство у сфері сільського господарства.

Головним управління ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПСП Буран з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з постачальниками: ПСП Явір (податковий номер 30895672) та ПСП Світанок ( податковий номер 30653981) за грудень 2016 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Харківській області складено акт № 1035/20-40-14-22-07/34236803 від 23.03.2018. (а.с.12-25), яким встановлено порушення позивачем:

- п.п.209.15.1 п.209.15., п.209.3 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту за грудень 2016 року по скороченій декларації з ПДВ на суму 1118800,00 грн., заниження податкового кредиту за грудень 2016 року по основній декларації з ПДВ на суму 1118800,00 грн.

Вказане призвело до:

- заниження відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.19.Податкової декларації з ПДВ основної) у розмірі 1118355 грн. за грудень 2016,

- завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного ( податкового) періоду ( р.19.Податкової декларації з ПДВ скороченої) у розмірі 789 грн. та заниження сплати до бюджету суми ПДВ ( р.18. Податкової декларації з ПДВ скороченої) у розмірі 1118011 грн. за грудень 2016 року (а.с.24).

На підставі висновків вказаного акту перевірки контролюючим органом 11.04.2018 було винесено податкове повідомлення-рішення № 2, яким ПСП "БУРАН" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1397513 грн. 75 коп., в тому числі тому за податковими зобов'язаннями у сумі 1118011 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 279502 грн. 75 коп. (а.с.38)

ПСП "БУРАН" було оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку та рішенням Державної фіскальної служби України від 27.06.2018 № 21905/6/99-99-11-01-02-25 скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що змінами до норм чинного податкового законодавства позивач був позбавлений права, гарантованого абзацом 2 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2017 року), а саме того, що платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Водночас, суд першої інстанції відмітив, що у підприємств зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства відсутній встановлений Законом обовязок надсилання уточнюючого розрахунку, через відсутність чинної форми податкової декларації, уточнюючого розрахунку, що в свою чергу призвело до неможливості самостійного застосування штрафної санкції.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, в грудні 2016 року ПСП Буран було придбано товар (цукор-пісок) у наступних контрагентів:

- ПСП Явір згідно договору поставки № 29/12/2/16 від 29.12.2016, накладної №13г від 29.12.2016 та податкової накладної №12/2 від 29.12.2016 в кількості 435,0 тонн на загальну суму 5937958,80 грн., в т.ч. ПДВ - 989659,80 грн.;

- ПСП Світанок згідно договору поставки №30/12-2016 від 30.12.2016, накладної №30 від 31.12.2016 та податкової накладної №3/2 від 31.12.2016 року - в кількості 52,0 тонни на загальну суму 709800,00 грн., в т.ч. ПДВ 118300,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача запитів про надання до проведення перевірки на підтвердження зазначених господарських операцій необхідних документів

У грудні 2016 року суми ПДВ по зазначеним операціям було віднесено до складу податкового кредиту грудня 2016 року скороченої декларації з ПДВ на суму 1118800 грн.

Крім того, сторонами не заперечується, що ПСП Буран у грудні 2016 року вищевказані операції з придбання та реалізації цукру відобразило в бухгалтерському обліку по рахунку №26 Готова продукція, а саме:

Дт 26 Кт 63 - отримання товарів (цукру-піску та мішків)

Дт 641 Кт 63 - списання ПДВ

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, на рахунку №26 відображається готова продукція. Цей рахунок призначено для узагальнення інформації про наявність та рух ютової продукції підприємства.

До готової продукції належить продукція, обробка якої закінчена та яка пройшла випробування, приймання, укомплектування згідно з умовами договорів із замовниками і відповідає технічним умовам і стандартам.

За дебетом рахунку 26 "Готова продукція" відображається надходження готової продукції власного виробництва за фактичною виробничою собівартістю або м нормативною вартістю. Собівартість реалізованої готової продукції визначається за методами оцінки вибуття запасів.

Проте позивач помилково відобразив придбаний цукор-пісок на рахунку 26 "Готова продукція", позаяк повинен був провести по бухгалтерському обліку ці операції по рахунку 28 "Товари", на якому ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу.

Позивач самостійно в липні 2017 року виявив помилки в формуванні податкового кредиту за вказаними операціями та з метою їх усунення ПСП Буран було здійснено сторнування невірних записів облікових бухгалтерських регістрів та зроблено належні бухгалтерські проводки для даного виду господарських операцій.

Зокрема, шляхом сторно бухгалтерського запису ДТ26 КТ63 на суму - 5539799,00 грн., на вірний запис ДТ 28 КТ63 на суму 5539799,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що положеннями пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2017 року) встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобовязаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку

Однак, з 1 січня 2017 року набув чинності Закон України від 20.12.2016 № 1791"Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році", яким внесено зміни до Податкового Кодексу України в частині врегулювання окремих питань, повязаних із скасуванням спецрежиму.

Зокрема, вказаним Законом було передбачено:

скасування реєстрації субєктів спеціального режиму та переведення їх на загальну систему оподаткування;

закриття рахунків в системі електронного адміністрування ПДВ, які додатково відкриті відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 Кодексу сільськогосподарським товаровиробникам;

обмеження терміну реєстрації податкових накладних, складених сільгоспвиробниками за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг в межах спецрежиму;

перенесення відємного значення різниці між податковими зобовязаннями та податковим кредитом, що сформувалася в результаті здійснення сільськогосподарської діяльності, до податкової декларації з податку на додану вартість, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

При цьому, Розділ XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктами 48 - 51 такого змісту:

"48. Установити, що рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що додатково відкриті відповідно до пункту 200 1.2 статті 200 1 цього Кодексу платникам - сільськогосподарським підприємствам, які обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, закриваються з дня, наступного за граничним строком сплати податкових зобов'язань за грудень 2016 року, для платників, які обрали квартальний податковий період, - за четвертий квартал 2016 року.

Для закриття таких рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому закриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

49. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, складених платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, має бути здійснена не пізніше 15 січня 2017 року.

Реєстрація зазначених в абзаці першому цього пункту податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних не може здійснюватися з порушенням строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

50. Сума від'ємного значення за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, сформована платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за результатами звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року / четвертий квартал 2016 року, переноситься до податкової звітності наступного звітного (податкового) періоду, в якій відображаються розрахунки з бюджетом.

51. Установити, що з 1 січня 2017 року до 1 січня 2022 року платники - сільськогосподарські товаровиробники, внесені до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" (далі - Реєстр отримувачів бюджетної дотації), у порядку та строки, встановлені цим Кодексом, подають податкову декларацію з податку на додану вартість з додатком, у якому зазначають розрахунок податкових зобов'язань позитивної різниці між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду з цього податку за результатами діяльності за операціями, визначеними статтею 16 1 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", протягом звітного (податкового) періоду, а також розрахунок питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів (місяців).

Форма додатка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику.

Для здійснення у порядку, встановленому статтею 200 1 цього Кодексу, розрахунків з бюджетом платників - сільськогосподарських товаровиробників, внесених до Реєстру отримувачів бюджетної дотації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику, та центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, окремий реєстр, в якому зазначаються назва платника - сільськогосподарського товаровиробника, його податковий номер та індивідуальний податковий номер, сума податку, сплачена до бюджету".

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом підпунктів а) та б) абзацу 3 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобовязання минулих податкових періодів, зобовязаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобовязання, збільшену на суму штрафу у розмірі пяти відсотків від такої суми грошового зобовязання з цього податку.

Водночас, форма Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, затверджена наказом Мінфіну від 28.01.2016 р. № 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року N 276 не передбачає таке уточнення до податкової декларації з податку на додану вартість підприємств зі спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що саме відсутність чинної форми уточнюючого розрахунку призвело до неможливості самостійного застосування штрафної санкції внаслідок самостійно виявленої помилки в формуванні податкового кредиту.

Відтак, зазначеними вище змінами до норм податкового законодавства позивач був позбавлений можливості подавати розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог позивача, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 по справі № 2040/6252/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 по справі № 2040/6252/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 3 квітня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5