Справа № 716/523/19
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/523/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Королюка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, капрала поліції Королюка Павла Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, капрала поліції Королюка П.С., в якій просить:

- визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області капрала поліції Королюка П.С. незаконними;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ДОП № 484566 від 16.03.2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 16.03.2019 поліцейським сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Королюком П.С.відносно нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2019 року є незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, що на його думку призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

03.04.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Посилається на те, що 16.03.2019, біля 22:50 год., під час патрулювання було виявлено та зафіксовано портативним відеореєстратором порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ-2114», державний номерний знак НОМЕР_1 правил користування зовнішніми світловими приладами під час руху по вул. Бажанського у м. Заставна Чернівецької області. Після чого водій був зупинений та повідомлений про вчинення адміністративного правопорушення, при цьому йому було роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та згідно ст. 268 КУпАП - повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, у відповідності до положень ст.ст. 283 та 284 КУпАП, було винесено постанову відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

04.04.2019 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, надійшло письмове пояснення щодо позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, щопід час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідач діяв у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Вказані обставини відображені у відео файлі, на якому за допомогою портативного відео реєстратора було зафіксовано події, які мали місце 16.03.2019, біля 22:50 год. та який долучений відповідачем до матеріалів справи. При цьому із вказаного відеозапису чітко вбачається вчинення водієм ОСОБА_1 декількох порушень Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що 16.03.2019, біля 22:25 год., він керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2114», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бажанського у м. Заставна Чернівецької області, у відповідності до вимог ПДР України здійснив обгін транспортного засобу, який в той час рухався попереду нього на низькій швидкості. Після чого одразу був зупинений працівниками поліції, які рухалися позаду нього на службовому автомобілі. Підійшовши до його автомобіля, працівник поліції повідомив йому, що він порушив вимоги п.14 ПДР України. При цьому він, не беручи до уваги його пояснення та зауваження, склав постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., копія якої була одразу вручена йому. 18.03.2019 він звернуся до відділення поліції, щоб отримати ксерокопію вказаної постанови, та після її отримання та звірки із копією, яку йому було видано працівником поліції одразу після її складення, ним було встановлено, що до оригіналу постанови були внесені зміни, а саме виправлення номеру підпункту ПДР, порушення якого йому було інкриміновано після зупинки його транспортного засобу. У зв'язку із чим на сьогоднішній день існує дві різні постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності, в яких зазначено два різні пункти порушень ПДР України. У зв'язку із чим вважає, що вказана постанова складена із порушенням чинного законодавства, тому просив її скасувати.

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, капрал поліції Королюк П.С.в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та стверджував, що під час патрулювання 16.03.2019, біля 22:25, було виявлено вчинення водієм автомобіля марки «ВАЗ-2114», державний номерний знак НОМЕР_1, порушення Правил дорожнього руху. Після чого за допомогою проблискових маячків було зупинено вказаний транспортний засіб та поінформовано водія про порушення ним ПДР, а саме виконання у невстановленому місці маневру обгону попутного транспортного засобу та не увімкнення під час здійснення вказаного маневру лівого показчика повороту. Про наявність доказів він повідомив водієві, проте на прохання надати його для ознайомлення з ними, пояснив, що камера, на яку здійснювалася відеофіксація прикріплена в салоні автомобіля. Після чого за наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій у графі «суть адміністративного правопорушення» він зазначив про здійснення водієм маневру обгону із неувімкненим лівим показчиком повороту. При цьому підтвердив, що під час складання постанови вносив виправлення в пункт ПДР, який порушив ОСОБА_1 та видав останньому копію даної постанови із цим виправленням.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України,в судове засідання не з'явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень. Заяви про відкладення розгляду справи та повідомлення про поважність причини неявки в судове засідання від нього не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

З оригіналу постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №484566 від 16.03.2019, яка досліджена в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ-2114», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бажанського в м. Заставна Чернівецької області під час обгону транспортного засобу, який рухався у попутньому напрямку, не ввімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п.п. 9.4 ПДР.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В судовому засіданні із пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що після того як капрал поліції ОСОБА_3 повідомив йому про вчинення ним порушення п.п.14 ПДР, а саме вчинення обгону у забороненому місці - між ними відбулася дискусія з приводу інкримінованого правопорушення, в ході якого відповідач дещо змінив кваліфікацію та уточнив, що під час здійснення обгону водієм не було увімкнено лівий покажчик повороту. Із змісту отриманої ним копії постанови він не міг зрозуміти, за що саме його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки в ній було зафіксовано порушення п.п. 14 ПДР. 18.03.2019, отримавши ксерокопію оригіналу вказаної постанови, позивач виявив, що у оригіналі постанови було внесено виправлення у номер зафіксованого у протоколі підпункту Правил дорожнього руху, порушення якого йому було інкриміновано під час складання даної постанови, а саме п.п.14 ПДР виправлений на п.п.9.4 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно п.9 Розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

В той же час в ході дослідження в судовому засіданні оригіналу постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 484566 від 16.03.2019 встановлено внесення виправлення у номер зафіксованого у постанові підпункту Правил дорожнього руху, за порушення якого згідно ч.2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а саме п.п.14 ПДР виправлено на п.п.9.4 ПДР.

Доказом внесення вказаного виправлення у постанову є також наявність в матеріалах справи копії постанови, яка була вручена позивачу одразу після підписання ним оригіналу оскаржуваної постанови, в якій зафіксовано відомості про порушення ОСОБА_1 п.п.14 ПДР України (а.с.6).

Крім того, на підтвердження факту здійснення відповідачем маневру обгону транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку, без увімкненого лівого покажчика повороту, відповідачем надано компакт-диск з файлом відеофіксації подій з відеореєстратора, які мале місце 16.03.2019, тоді як в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення відомості про долучення до постанови вказаного доказу відсутні, а також не зазначено технічний засіб, яким здійснювався відеозапис правопорушення, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 484566 від 16.03.2019 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

У зв'язку із чим позовні вимоги позивача в частині скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягають до задоволення, а в іншій частині задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії та рішення суб'єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім того, позовні вимоги про визнання дій капрала поліції Королюка П.С. незаконними та протиправною оскаржуваної постанови охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому вирішенню не підлягають.

Приписами ч.1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач в даній справі є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, то судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме цієї юридичної особи на користь держави.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 484566 від 16.03.2019, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, капралом поліції Королюком Павлом Степановичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення суду складено 04.04.2019.

Суддя Пухарєва О.В.