Справа № 274/4138/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Житомир справа № 274/4138/18

категорія112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконними дії відповідача щодо суттєвого зменшення розміру пенсії шляхом неврахування районного коефіцієнта для обчислення розміру пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача врахувати періоди роботи з 20.04.1078 по 29.09.1984, як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за два роки, у відповідність до районного коефіцієнту 2.0 та згідно трудової книжки та наданих довідок;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 05 жовтня 2017 року із застосуванням районного коефіцієнта за роботу на Півночі, у відповідність до наданих довідок.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач у 2017 році звернувся до Бердичівського відділення Пенсійного фонду України в Житомирській області з метою оформлення пенсії за віком. Пільгове обчислення періодів роботи в районах Крайньої Півночі відповідачем не здійснювалося. Вважає дії відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу роботи в районах Крайньої Півночі незаконними, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомиської області адміністративну справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

Ухвалою від 12.12.2018 відбувся перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

В судові засідання 14 січня 2019 року та 28 січня 2019 року позивач не з'являвся. Відповідно до ч.6 ст.7, ч.11 ст.126 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та вчасно.

Представник відповідача перед початком судового засідання 28.01.2019 подала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. У задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 19.11.2018 (а.с.30-33).

Керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження.

Протоколом суду від 28.01.2019 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 03.10.2017 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.39).

Позивач вважає, що під час нарахування пенсії відповідачем не зараховано період роботи в районах Крайньої Півночі з 20.04.1978 по 29.09.1984, у зв'язку з чим він звернувся до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 (із змінами, внесеними постановою Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 № 12).

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №352/1612/15а.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з урахуванням ч.1 ст.3 Указу Президіуму Верховної Ради СССР "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах на строк 3 роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати наступні додаткові пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою і які уклали строковий трудовий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Як встановлено з матеріалів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 11.04.1978 працював мотористом на кар'єрі Об'єднання "Якут золото" та впродовж до 1984 переводився на різні посади. З 29.04.1984 звільнився за власним бажанням (а.с.54-55).

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що в подальшому позивачем було змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

На підтвердження факту роботи в районах Крайньої Півночі позивачем до матеріалів справи надано довідку Муніципального архіву Усть-Янського району від 06.07.2017, видану ОСОБА_1. Зі змісту довідки встановлено виплачені суми заробітної плати за роботу на кар'єрі "Омчикандя" Депутатського ГОКа об'єднання "Якутзолото" впродовж 1978-1984 років. Вказано, що Усть-Янський район Республіки Саха територіально відноситься до районів Крайоньої Півночі з районним коефіцієнтом 2,0 (а.с.8).

Листом від 24.08.2017 Муніципальний архів Усть-Янського району на запит Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підтвердив факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі в період з 20.04.1978 по 29.09.1984 та повідомив, що трудові договори кар'єра "Омчикандя" в архів не здавались (а.с.36).

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Оскільки факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі у період з 20.04.1978 по 29.09.1984 підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_2 довідкою Муніципальний архів Усть-Янського району від 06.07.2017 та листом Муніципальний архів Усть-Янського району від 24.08.2017, тому є достатні підстави для зарахування ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу вказаного періоду роботи з розрахунку 1 рік роботи за 2 роки.

З огляду на зазначене та враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо обов'язкової наявності укладених трудових договорів з позивачем для врахування до стажу у пільговому обчисленні роботи в районах Крайньої Півночі.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Оскільки при призначенні пенсії не зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі відбулося з вини відповідача, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача, суд, для повного захисту прав позивача, порушених незаконними діями Пенсійного фонду, вважає за можливе зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсі з 05.10.2017.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в місцевості Крайньої Півночі.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у зарахуванні до загального стажу роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 періоди роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні 1 рік фактичної роботи за 2 роки, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 704,8 грн, про, що свідчить квитанції №100 від 01.11.2018 (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,8 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Л.Карастоянової,29, м.Бердичів, Житомирська обл., 13312, ) щодо зменшення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 інд. код НОМЕР_1) розміру пенсії шляхом неврахування районного коефіцієнта для обчислення розміру пенсії за віком.

Зобов'язати Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального стажу роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 періоди роботи в районах Крайньої півночі з 20.04.1978 по 29.09.1984, виходячи з пільгового розрахунку 1 рік фактичної роботи за 2 роки, у відповідності до районного коефіцієнту 2.

Зобов'язати Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення стажу з 03.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва