Справа № 420/559/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/559/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач або ОСОБА_1.) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (надалі по тексту - Відповідач або Центральне об'єднане УПФУ в м. Одесі), в якому позивач просить визнати неправомірним рішення УПФУ про розмір призначеної пенсії від 26.07.2018 року та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 вересня 2016 року, у розмірі відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення Позивача до УПФУ, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог Позивач в цілому зазначив, що 05.12.1995 року ОСОБА_1 виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

При віці 65 років і страховому стажі понад 21 рік, Позивач досяг усіх необхідним умов призначення пенсії за віком, встановлених ч.1 ст.25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року по справі №520/2994/17, Відповідача було зобов'язано призначити та виплачувати пенсію за віком Позивачу з 01 вересня 2016 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації втрати частини доходів, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року.

Проте, 01.08.2018 року, Позивачем було отримано лист від управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси №12675/05 від 26.07.2018 року, яким було повідомлено, що УПФУ призначено пенсію ОСОБА_1 При цьому, Позивач зазначає, що розрахунок УПФУ містив очевидні помилки та порушення, зокрема:

- не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії;

- не врахований показник середньої заробітної плати у розмірі 3 764,40 грн.;

- в розрахунку в графі «Розмір пенсії за віком» Позивача вказано « 0,0000» - не дивлячись на те, що починаючи з 01.07.2000 року вся заробітна плата вже наявна в персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України, до якого Відповідач має безпосередній доступ - відповідно до п.16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №794 від 04.06.1998 року, а також Позивачу були надані відповідні довідки про заробітну плату Позивача;

- не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства;

- не виконано перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії.

Таким чином, Позивач не погоджуючись з розрахунками УПФУ, щодо призначеної йому пенсії, вважаючи їх невірними та помилковими, звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом та відновленням його порушеного права на належним розмір пенсії.

Ухвалою судді від 04 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 22 лютого 2019 року о 09 год. 00 хв.

14 лютого 2019 року від Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшов відзив на адміністративний позов (вхід. №5460/19), згідно якого Відповідач, адміністративний позов вважає незаконним та необґрунтованим, та просить суд вимоги адміністративного позову залишити без розгляду.

В обґрунтування відзиву Відповідач в цілому зазначив, що 01.08.2018 року ОСОБА_1 було отримано лист Управління про призначення пенсії Позивачу.

Представник Позивача звернувся до суду з позовом лише в лютому 2019 року (перебіг шестимісячного строку). За загальними правилами перебіг строку на звернення адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При таких обставинах Управління вважає вимоги представника Позивача такими, що підлягають залишенню без розгляду.

Представник Відповідача у відзиві також зазначає, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по Соціальному забезпеченню громадян.

До того ж, згідно з ч.3 ст.113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв'язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому ст.28 цього Закону та спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду, такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3) фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з ч.2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

У відзиві Відповідач також посилається на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на рішення від 07.07.1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» в якому зазначено, що Конвенція про захист прав людини та основоположення свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини».

У рішенні від 17.10.1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Таким чином, Відповідач зазначає, що дії Управління щодо призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

01 березня 2019 року від представника Позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №7478/19), згідно якої, представник в цілому зазначає, що відзив на адміністративний позов Відповідача жодним чином не спростовує доводів позовної заяви, а лише вказує на її обґрунтованість, на підставі чого представник Позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповіді на відзив, представник Позивача в цілому зазначив, що 01 серпня 2018 року Позивачем було отримано лист управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси №12675/05 від 26.07.2018 року, яким було повідомлено, що УПФУ призначено пенсію Позивачу та надано розрахунок призначеної пенсії.

Отже про порушення свого права, щодо здійсненого розрахунку Відповідачем, Позивачу стало відомо саме 01 серпня 2018 року.

Представник Позивача зазначає, що перелік строку в даному випадку починається з 01 серпня 2018 року та спливає 01 лютого 2019 року відповідно до вимог ст.122 КАС України.

24 січня 2019 року представниками Позивача було направлено до Одеського окружного адміністративного суду, адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, таким чином шестимісячний строк, встановлений статтею 122 КАС України, Позивачем пропущено не було.

Окрім вказаного, представник Позивача також зазначив, що право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності, на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Качко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанова Верховного Суду України від 22.06.2010 року у справ №21-39910, від 07.12.2012 року у справі №21-977во10, від 03.12.2010 року у справі №21 -44а10).

У судове засідання, яке було призначене на 22 березня 2019 року о 11 год. 00 хв. сторони не з'явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

22 березня 2019 року від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі Позивача та його представника (вхід. №10374/19).

22 березня 2019 року від представника Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі в порядку письмового провадження (вхід. №10368/19).

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ч.9 ст.205 КАС України розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року по справі №520/2994/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України пенсію за віком, починаючи з первісного дня звернення за призначенням пенсії - з 01 вересня 2016 року з проведенням індексації втрати частини доходів (а.с.33-40).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, факти встановлені в постанові Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року по справі №520/2994/17 є доведеними і додаткового підтвердження не потребують.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05 грудня 1995 року виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Перед виїздом за кордон ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що Позивач у період з 1973 року по 1995 рік, Позивач працював на підприємствах України і має страховий стаж 21 рік, 7 місяців та 16 днів, що підтверджується копією трудової книжки №1822 (а.с.22-24).

Згідно довідки державної судноплавної компанії «Чорноморське морське мореплавство» про заробіток для обчислення пенсії №1395 від 05 жовтня 2016 року, виданої ОСОБА_1, заробіток Позивача, який враховується при обчисленні пенсії складав 0,21295 гривень (а.с.26).

Відповідно до супровідного листа №12675/05 від 26 липня 2018 року, управління Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси надіслало на адресу представника Позивача копії документів, щодо призначення пенсії ОСОБА_1 та її розмірів (а.с.42).

Згідно протоколу №9975 від 19.12.2017 року, Позивачу призначена пенсія за віком:

з 01.09.2016 року у розмірі 949,00 грн.;

з 01.12.2016 року у розмірі 949,00 грн.;

з 01.05.2017 року у розмірі 949,00 грн.;

з 01.10.2017 року у розмірі 1373,00 грн.;

з 01.12.2017 року у розмірі 1373,00 грн. (а.с.43).

Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку заробітку Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі для обчислення пенсії Позивачу, середній заробіток за повний 2015 рік, складає 3263,44 грн., сума коефіцієнтів зарплати (60 м) - 69,74087 (а.с.45-46).

Згідно розпорядження №861165 від 25.07.2018 року про розрахунок пенсії (за новою формулою) коефіцієнт стажу - 0.21583 - 259 міс., коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1.35 - 0.29138 (а.с.48).

Таким чином, Позивач, вважаючи дії Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі щодо розміру призначеної пенсії протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ст.25 Закону №1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х Вс , де:

100 % х 12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ст.27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Суд не погоджується з твердженнями Позивач, що відповідачем при розрахунку пенсії не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно п.41 Прикінцевих положень Закону №1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Таким чином, враховуючи те, що страховий стаж ОСОБА_1 за період з 07.09.1973 року по 05.07.1995 рік становить 21 рік 7 місяців та 16 днів, що підтверджується довідкою Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі, Відповідачем правомірно не враховано мінімальний розмір пенсії за відсутності у Позивача 25 років стажу.

Відповідно до п.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно п.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до абзацу 5 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно довідки державної судноплавної компанії «Чорноморське морське мореплавство» про заробіток для обчислення пенсії №1395 від 05 жовтня 2016 року, видана ОСОБА_1, заробіток Позивача, який враховується при обчисленні пенсії за період з квітня 1987 року по березень 1992 року, складав 0,21295 гривень, а за наступні періоди 1993, 1994 та 1995 роки - 0,00000 гривень (а.с.26), таким чином враховуючи відсутність сплати страхових внесків за період 1993 - 1995 роки, Відповідачем правомірно зазначено в протоколі №9975 від 19.12.2017 року, графа «Розрахунок пенсії (друга складова)» - 0,00000.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок №159) визначено, що у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа №336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№523/1124/17) та від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

У даній справі судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулась на підставі протоколу №9975 від 19.12.2017 року (а.с.43), розрахунку стажу (а.с.44), розрахунку №1 (а.с.45-46), протоколу від 22.12.2017 року (а.с.47), розпорядження №861165 від 25.07.2018 року (а.с.48), розрахунку №1 (а.с.49-50) та протоколу від 26.07.2018 року (а.с.51-52), які підтверджують відсутність порушення строків виплати Пенсійним фондом нарахованої та виплаченої Позивачу пенсії, а отже підстави для індексації та компенсації втрати частини доходів у Позивача відсутні. При цьому, Позивачем не надано жодного доказу про порушення встановлених строків виплати пенсії ОСОБА_1

Окрім вказаного, суд не приймає до уваги доводи представника Позивача щодо не виконання Пенсійним фондом перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, оскільки такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи розпорядженням Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі №861165 від 25.07.2018 року (а.с.48), згідно якого вбачається проведення перерахунку пенсії позивачу (за новою формулою) та щоквартального підвищення розміру пенсії починаючи з 01.09.2016 року.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.