Справа № 160/9341/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року Справа № 160/9341/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника позивача представника відповідача Щагіної С.Ю. Борисової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Іглс-Сервіс" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
10 грудня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Іглс-Сервіс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 23 липня 2018 року по 27 липня 2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Іглс - Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. та за період 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., за результатами якої складений Акт.
Позивач вважає, що прийняті відповідачем повідомлення-рішення є наслідком незаконної перевірки на підставі Акту перевірки, такими, що не відповідають фактичним обставинам та такими, що виникли в результаті невірного тлумачення законодавства України та порушують права, свободи та інтереси позивача, як суб'єкта господарських правовідносин.
Так позивача стверджує, що первинні документи по здійсненню господарських операцій, витребувані повідомленням відповідача від 14.06.2018 р., були надані позивачем за 14 діб до початку перевірки, а саме 09.07.2018 р. (перевірка проводилася в період 23.07.2018 р. - 27.07.2018 р.)
Посилання відповідача на податкову інформацію відповідно до баз даних ДФС України, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента платника, як критерій оцінки реальності господарських операцій, позивач вважає безпідставними.
Також позивач стверджує, що отримані відповідачем вироки Жовтневого районного суду м. Дніпра від 16.06.2017 р. ТОВ «Д.С.Д. Трейд», Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2016 р. ТОВ «Інтерсенд ЮА», Жовтневого районного суду м. Дніпра від 16.06.2017 р. ТОВ « Макро Трейд Ком», рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2017 р. ТОВ «Єврохоумс» (ТОВ «Райдек», ТОВ «Ремонтний центр «Перос») не є підставою визнання господарських операції з ТОВ «Іглс-Сервіс» недійсними.
Податковий кредит позивачем було сформовано за реально здійсненими господарськими операціями та на підставі належним чином оформлених первинних документів.
Крім того позивачем зазначено про те, що з боку відповідача має місце невідповідність висновків акту перевірки предмету дослідження викладеному у повідомленні та наказі, оскільки позивач не співпрацював з ТОВ Ремонтний центр «Перос».
Також представник позивача посилається на Постанову ВСУ від 31.07.2018 р., справа №817/1339/17, в якій зазначено, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
Однак представник позивача зауважив про те, що Листом ДФС від 16.02.2018 р. №7178/10/04-36-14-09 було запропоновано, без належних підстав та без посилання на ціль, надати ТОВ «Ігл-Сервіс» перелік документів. Враховуючи відсутність правових підстав з боку ДФС для дослідження на той час витребуваних документів, позивачем листом від 05.03.2018 р. №43 було відмовлено у наданні документів.
Позивач стверджує, що відповідачем порушено ст.20, п.79.2 ст.79 ПК України, а також принцип змагальності при проведенні перевірки, бо у своєму Повідомленні та Наказі від 14.06.2018 р. він не вказав, що ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (стара назва ТОВ «Єврохоумс» 40509935).- це є ТОВ «Райдек», а тому позивач був позбавлений можливості надати всі первинні документи щодо господарських операцій по придбанню товарів у ТОВ «Райдек» та докази реалізації цих придбаних товарів. Лише після ознайомлення з Актом перевірки, позивач на стадії адміністративного оскарження надав весь перелік документів по операціям із ТОВ «Райдек».
З огляду на вищенаведене відповідач порушив приписи ст.44 ПК України, не врахував надані первинні документи при проведенні перевірки та прийняття рішення, які були надані Позивачем вчасно, неправомірно позбавив Позивача можливості надати первинні документи по закупівлі товарів з ТОВ «Райдек» (яке має нові назви ТОВ «Ремонтний центр «Перос», ТОВ «Єврохоумс») ще до початку перевірки за 14 днів, не надав їм належної оцінки, що призвело до прийняття ним передчасного неправомірного рішення.
Згідно ухвали суду від 21 січня 2019 року вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи №160/9341/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 лютого 2019 року о 15:00.
В судовому засіданні 19 березня 2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області 16.02.2018 року на адресу позивача було направлено запит № 7178/10/04-36-14-09 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень).
На вказаний запит листом від 05.03.2018 р. позивач відмовив в наданні документів.
Відповідно до ст. 79 Податкового кодексу України (далі ПК України) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка платника податків проводиться за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливість порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту.
14 червня 2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено Наказ №3324 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ігл-Сервіс».
Згідно висновків перевіркою встановлено порушення позивачем:
-пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у загальній сумі 70 722 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 60 547 грн. та 2016 рік у сумі 10 175 грн.;
Не погодившись із висновками акту перевірки позивач надіслав на адресу відповідача заперечення, в якому просив скасувати зазначений акт.
Листом від 31.08.2018 року відповідач повідомив позивача, що висновки акту перевірки залишені без змін.
Позивач оскаржував вищевказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС в Дніпропетровській області, а також до ДФС України, однак скарги позивача були залишені без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.
Вирішуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.
У зв'язку з цим є необхідність у дослідженні кожного контрагента позивача.
Аналізом ЄРПН встановлено відсутність придбання ТОВ «Д.С.Д. Трейд» товарів, що були реалізовані на ТОВ «Іглс - Сервіс» у січні 2015 року. Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за січень 2015 року ТОВ «Д.С.Д. Трейд» встановлено придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ «Д.С.Д. Трейд». Зокрема придбані: вмивальники, водонагрівачі, ґрунтовка, заповнювачі швів, кварц-грунт, килимове покриття, клей, котли, лампи, лінолеум, надання послуг, пад очисний, плити, профілі, сіль, скоби, суміші, труби, унітази, штукатурка, а реалізовано: акумулятори, батарейки, блок живлення, боді, бур, бухгалтерські послуги, вимикачі, відновлення картриджів, вода дистильована, ворота, вугілля, дизельне пальне, діоди, доїльний апарат, емаль, європіддони, жмих соєвий, запчастини в асортименті, зварювальні роботи, інформаційні послуги, картриджі, клей, комплект жіночій, кормозмішувач, лаки, лампи, листи, ліхтарі, лосіни х/б, майки, макуха соняшникова, мішалки, монтажні роботи, олива, опресовування, організація перевезень вантажу, пас плоский, патрон карболітовий, патрон фланцевий, ПВХ плівка, перемикачі, порізка блоків целюлози, послуги з нанесення лаку, послуги з проведення комплексу маркетингових досліджень, послуги з реклами, прибирання снігу з дахів, ремонти техніки, технічне обслуговування обладнання, транспортно-експедиційні послуги, труби, жіноча білизна, фарба, халати, холодильники, цвяхи, шорти, юридичні послуги. Тобто асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
30 червня 2015 року (анульовано за рішенням контролюючого органу - до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей). Відповідно до звіту за формою 1-ДФ за 1 квартал 2015 року на підприємстві у штаті працювала 1 особа (директор). Баланс та декларація з податку на прибуток за весь період діяльності підприємством не подавались. Остання декларація з ПДВ надана за березень 2015 року. Власні основні засоби відсутні, згідно ЄРПН відсутня оренда основних засобів, офісних та складських приміщень, обладнання, комунальні послуги тощо.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Макро Трейд Ком».
Крім того, судом встановлено, що відносно даного контрагента позивача, а саме ТОВ «Єврохоумс» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») винесено вирок суду, який набрав законної сили.
Вирок набрав законної сили 14.03.2017 року.

Таким чином, судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року по справі №759/1750/17 (пр. 1-кп/759/237/17) діяльність ТОВ «Єврохоумс» (ТОВ «Ремонтний центр «Перос») () визнана фіктивною.

У позовній заяві позивач стверджує, що вироки судів є неналежними доказами по справі. Суд не погоджується із наведеним твердженням, оскільки за положеннями частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, процесуальна норма вказує на обов'язковість використання вироку постановленого в кримінальній справі та межі такої обов'язковості.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські операції, реальність яких доводить позивач, вироками, на які посилається відповідач, зафіксовано об'єктивну сторону складу злочину, зафіксовані обставини, які свідчать про не здійснення господарських операцій контрагентом позивача будь з ким.

Тобто, вищезазначеними вироками районних судів м. Дніпра та м. Києва встановлено, що, по-перше, контрагенти позивача є юридичними особами, що створені з метою для прикриття незаконної діяльності організованої злочинної групи із здійснення діяльності з надання незаконних фінансових послуг і переведенню грошових коштів із безготівкової форми в готівкову. Крім того господарська діяльність контрагентами позивача не велась, фінансово-господарської документи підписувались винними особами за винагороду.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного суду від 05.06.2018 року у справі №808/144/13-а (К/9901/2844/18), постанові Верховного суду від 06.02.2018 року у справі №826/6986/14 (К/9901/3681/18).

Вищевикладене свідчить про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Інтерсенд ЮА» (), ТОВ «Д.С.Д Трейд» (), ТОВ «Макро Трейд Ком» () та ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (старі назви ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «Райдек», ). Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення постачання товарів (робіт, послуг), та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов'язань ТОВ «Іглс - Сервіс».

Укладені між ТОВ «Іглс - Сервіс» та ТОВ «Інтерсенд ЮА», ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Макро Трейд Ком» та ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (старі назви ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «Райдек») договори не опосередковується реальним виконанням операції, що становить його предмет.

Результати дослідження діяльності ТОВ «Інтерсенд ЮА», ТОВ «Д.С.Д Трейд», ТОВ «Макро Трейд Ком» та ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (старі назви ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «Райдек») вказує на те, що метою їх створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов'язань іншим підприємствам, у т.ч. ТОВ «Іглс - Сервіс».

Фактично ТОВ «Іглс - Сервіс» здійснено безпідставне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «Інтерсенд ЮА» (), ТОВ «Д.С.Д Трейд» (), ТОВ «Макро Трейд Ком» () та ТОВ «Ремонтний центр «Перос» (старі назви ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «Райдек», ) з постачання товарів і неправомірно складені первинні документи, інформація з яких перенесена до облікових регістрів всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно з абзацом 1 пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абз. 2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень вбачається, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з пунктом 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Отже, враховуючи норми чинного законодавства, ГУ ДФС у Дніпропетровській області діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством України, а тому суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваних рішень відповідача та про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 березня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 29 березня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник