Справа № 2а/1570/7293/11
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

Київ

справа №2а/1570/7293/11

адміністративне провадження №К/9901/3730/18, К/9901/3739/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційних скарг Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС»

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року (колегія суддів: головуючий суддя - Танцюра К.О., судді - Завальнюк І.В., Соколенко О.М.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014 (колегія суддів: головуючий суддя - Осіпов Ю.В., судді - Золотніков О.С., Скрипченко В.О.)

у справі №2а/1570/7293/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС» (далі- Товариство) звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - ДПІ).

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про помилковість висновку ДПІ, що господарські операції, укладені між позивачем та його контрагентами, реально не виконувались та мали безтоварний характер, відтак у відповідача не було підстав для донарахування грошових зобов'язань Товариству та застосування до нього штрафних санкцій.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурор м. Одеси подав заяву від 30.01.2012 про свій вступ у справу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року адміністративний позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення рішення ДПІ № від 12.09.2011 в частині визначення штрафних санкцій у сумі 99 160, 93 грн.; скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ № від 27.07.2011 в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 046 629, 47 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року частково задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 12.09.2011 в частині визначення штрафних санкцій у сумі 99 160, 93 грн.; скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 27.07.2011 в частині визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 046 629,47 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкції в сумі 784 972, 10 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями ДФС звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та обставини справи.

Товариство також звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити адміністративний позов, пославшись на помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 04.07.2014 та від 09.07.2014 відкрито касаційне провадження.

12.01.2018 справу, в порядку передбаченому Розділом VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах Товариства з ТОВ «Компанія «УКРНАФТОТРЕЙД» та ПП «НОВАСЕРВІС» за грудень 2010 року.

За результатами перевірки складено акт від 03.06.2011, в якому викладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп. «д» пп.7.4.1 п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми податкового кредиту у загальному розмірі 451 838, 71 грн.

На цій підставі 21.06.2011 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 790 770, 74 грн., у т.ч. за основним платежем - 451 838, 71 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 338 879, 03 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, ДПІ 12.09.2011 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 396 643, 70 грн. та штрафними фінансовими санкціями у сумі 297 482, 78грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 55 195, 01грн.

Свої дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень ДПІ обґрунтовує тим, що укладені між позивачем та ТОВ «Компанія «Укрнафтотрейд» і ПП «НОВАСЕРВІС» договори поставки фактично не виконувались.

Крім того, за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «ПЕЙД», ТОВ «НВКП ГІДРО-АЛЬФА», ТОВ «ТД ЄВРОПА», ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН» за період грудень 2010 року, січень 2011 року, березень-квітень 2011 року складено акт від 04.07.2011.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог пп.«д» пп.7.4.1 п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту у розмірі 4 592 264, 73 грн.

На цій підставі ДПІ 27.07.2011 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 4 592 264, 73 грн. за основним платежем та 784 973, 11грн. за штрафними фінансовими санкціями.

Свої дії щодо прийняття податкового повідомлення-рішення ДПІ обґрунтувала тим, що укладений між позивачем та ТОВ«ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН» договір носив безтоварний характер.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового Кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

З огляду на приписи статі 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статей 14, 44, 198, 200, 201 Податкового Кодексу України господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, водночас суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо часткової обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ДПІ щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при формуванні податкових зобов'язань з податку на додану вартість та про безтоварність і фіктивність господарського договору, укладеного 02.11.2010 з ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН», спростовано під час розгляду справи.

Так, залученими до матеріалів справи доказами належним чином підтверджено реальність виконання укладеного між позивачем та ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН» договору поставки нафтопродуктів, фактичне отримання позивачем обумовленого вказаним договором товару, його використання Товариством у своїй господарській діяльності.

Відповідно до приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення цих вимог ДПІ не надала належних, достатніх та беззаперечних доказів безтоварності та фіктивності господарського договору поставки нафтопродуктів, укладеного між Товариством та ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН», відсутності у останнього об'єктивної можливості здійснення поставки обумовленого вказаним договором товару.

Не надано відповідачем і доказів притягнення ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН» до передбаченої чинним законодавством відповідальності за порушення податкового законодавства за наслідками господарської діяльності з позивачем.

Всі висновки ДФС з приводу нереальності господарських операцій, укладених між позивачем та ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН» ґрунтуються на припущеннях не підтверджених належними та допустимими доказами та зводяться до того, що у податкових накладних, виданих ТОВ «ГАЗОНАФТОВА КОМПАНІЯ «НАФТЕН», відсутнє посилання на укладений з позивачем договір від 02.11.2010.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 12.09.2011 № в частині визначення штрафних санкцій у сумі 99 160, 93 грн., судом апеляційної інстанцій обґрунтовано враховано, що контролюючим органом застосовано до Товариства штрафні санкції на підставі приписів статей 54, 123 ПК України за порушення податкового законодавства вчинені до набрання чинності Податкового Кодексу України.

На час проведення перевірки Товариства та складання акту від 03.06.2011, в кому зроблено висновок про виявлення контролюючим органом порушень податкового законодавства, що обумовлює донарахування ДПІ суми податкового зобов'язання платника податків, положення Підрозділу 10 Інші перехідні положення статті Податкового Кодексу України не містили статті 11, якою визначено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.

Відтак, при нарахуванні штрафних санкцій контролюючий орган повинен був виходити з приписів підпункту 17.1.3 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідно до якого розмір штрафних санкцій не може бути більше п'ятдесяти відсотків від суми заниження суми податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. В той же час, контролюючим органом застосовано до позивача штраф в сумі, що перевищує 50% від суми заниження суми податкового зобов'язання.

Таким чином, касаційна скарга ДПІ не спростовує правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Що стосується касаційної скарги Товариства, то колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безтоварності господарських операцій Товариства з ТОВ «НВКП ГІДРО-АЛЬФА» під час виконання договорів експедиційного обслуговування вантажу від 01.03.2011, купівлі-продажу від 03.03.2011, від 01.03.2011 щодо надання послуг з приймання, зберігання, відвантаження нафтопродуктів, від 01.02.2011 поставки нафтопродуктів та від 15.06.2010 про надання інформаційних (консалтингових) послуг, оскільки надані позивачем документи бухгалтерського обліку не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не свідчать про дійсне виконання господарських операцій.

Також вірними та такими, що ґрунтуються на досліджених під час розгляду справи доказах, є висновки судів щодо нереальності договорів поставок, укладених між Товариством та ТОВ «ТД ЄВРОПА» і ТОВ «ПЕЙД».

Заперечення Товариства щодо законності судових рішень в цій частині не підтверджуються залученими до матеріалів справи доказам.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 червеня 2014 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер