Справа № 501/2623/18
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 501/2623/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м. Одеса

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю: секретаря судових засідань - Селімової О.В.;

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Чорноморської міської ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення №358/94-VII від 30.08.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Чорноморської міської ради Одеської області за результатом якої (з урахуванням доповнень до адміністративного позову) позивач просить суд: ухвалити постанову якою визнати незаконним та скасувати рішення Чорноморської міської Ради Одеської області №58/94-VII від 30.08.2018 року, та пункт 5.4.7 протоколу №43 від 19.07.2018 року, визнати протиправною бездіяльністю Чорноморської міської ради Одеської області відносно розгляду звернення позивача від 29.12.2018 року "про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки", зобов'язавши Чорноморську міську раду Одеської області ухвалити рішення щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність площею 0,0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 05.12.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 19.12.2018.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.03.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні пред'явленому позову та просили його задовольнити.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив проти позову, відповідно до яких вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 КАС України, суд дійшов до наступного.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовано Законом України «Про землеустрій» № 858-ІV від 22.05.2003.

За визначенням, наведеним в статті 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до наведеної норми в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Нормами частини другої цієї ж статті вказаного Кодексу встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки перш за все має бути розглянуто; в разі не усунення недоліків, на яких було наголошено у попередньому висновку, у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням від 30.08.2018 року №358/94-VII було відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Мотивом відмови є те, що наданий заявником проект землеустрою погоджено відділом Держгеокадастру у м. Іллічвську Одеської області за висновком від 21.01.2016 року №19-1531-99.12-46/2-16. Термін дії висновку три роки. Але, згідно інформації міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м.Чорноморську ГУ Держгеокадастру дію висновку від 21.01.2016 року №19-1531-99.12-46/2-16 призупинено. Підставою зупинення висновку стала направлена до відділу Держгеокадастру у м.Іллічівськ Одеської області заява громадянина ОСОБА_4 з проханням ввважати висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (АДРЕСА_1) не дійсним, на підставі того, що межі при формуванні даної земельної ділянки з ним, як з суміжником не було погоджено.

Судом встановлено, відповідно до Постанови Апеляційного суду Одеської області, по справі №501/2829/16-ц від 04.04.2018 року(дата набрання законної сили - 04.04.2018 року), що відповідно до технічної документації вбачається, що земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, не є суміжними.

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, розглянувши матеріали справи, судом не встановлено підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених нормами Земельного кодексу України.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської Ради Одеської області №58/94-VII від 30.08.2018 року такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування р пункт 5.4.7 протоколу №43 від 19.07.2018 року суд вважає необхідним відмовити з огляду на те, що протокол не породжує правових наслідків для позивача, оскільки містить лише опис певних обставин, які можуть бути покладені в основу майбутніх дій та рішень.

Відносно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльністю Чорноморської міської ради Одеської області відносно розгляду звернення позивача від 29.12.2018 року "про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки", зобов'язавши Чорноморську міську раду Одеської області ухвалити рішення щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність площею 0,0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Нормами ч.5 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Аналогічні норми наведено і у ч.1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян". Зокрема у ній вказано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Аналіз наведених норм свідчить, що з моменту подання звернення до органу місцевого самоврядування із земельного питання до моменту його розгляду не повинно минути більше одного місяця від дня їх надходження.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся 29.12.2018 року із заявою "про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки".

На час розгляду справи,позивачем та відповідачем по справі до суду не було надано доказів розгляду зазначеної заяви.

Вказані обставини діють підстави суду до висновку, що відповідачем фактично порушено термін розгляду звернення позивача, тобто відповідачем допущено протиправну бездіяльність з цього питання, а тому є підстави для задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що суд може ухвалити рішення про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Чорноморської міської ради Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 проо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0, 0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, суд вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської міької ради Одеської області на користь позивача здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_2 до Чорноморської міської ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення №358/94-VII від 30.08.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської міької ради Одеської області №358/94-VII від 30.08.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність Чорноморської міської ради Одеської області відносно розгляду звернення позивача від 29.12.2018 року.

Зобов'язати Чорноморську міську раду Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 проо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0, 0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Чорноморської міської ради Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05 квітня 2019 року.

Суддя О.Г. Гусев

.