Справа № 360/1139/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1139/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Сєвєродонецької міської ради (далі - відповідач, Сєвєродонецька міська рада), в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати належної заробітної плати позивачу за листопад-грудень 2018 року; стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10667,88 грн; вийти за межі позовних вимог, якщо це буде необхідно для ефективного захисту прав позивача. Позовні вимоги мотивовано таким.

З 22.03.2004 по сьогоднішній день позивач працює в Сєвєродонецькій міській раді та на цей час обіймає посаду головного спеціаліста відділу з соціально-гуманітарних питань та ВПО Сєвєродонецької міської ради.

Відповідач не здійснив виплату належної позивачеві заробітної плати за листопад-грудень 2018 року. Згідно з довідкою Сєвєродонецької міської ради від 13.03.2019 за № 1543 позивачем відпрацьовано за листопад 2018 року 7 робочих днів, за грудень 2018 року - 20 робочих днів. Сума заборгованості складає 10667,88 грн.

Таким чином, відповідач протягом тривалого часу добровільно не сплачує належну позивачу заробітну плату, у зв'язку з чим позивач змушена вернутися до суду.

Ухвалою суду від 21.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу за їх відсутності (арк. спр. 23, 31).

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

На підставі розпорядження міського голови від 19.07.1999 № 182-К ОСОБА_1 з 19.07.1999 прийнято на посаду соціального працівника відділу соціальних виплат та допомоги малозабезпеченим та одиноким громадянам УСЗН Сєвєродонецької міської ради.

19.11.2001 позивач ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно з розпорядженням міського голови від 07.02.2017 № 34-К ОСОБА_1 з 07.02.2017 переведено на посаду головного спеціаліста відділу з соціально-гуманітарних питань та ВПО міської ради (арк. спр. 13).

Вказані обставини також підтверджуються трудовою книжкою позивача НОМЕР_2 (арк. спр. 7-10).

Відповідно до довідки Сєвєродонецької міської ради від 13.03.2019 № 1543 згідно з графіком роботи установи позивачем відпрацьовано за листопад 2018 року - 7 робочих днів, у грудні 2018 року - 20 робочих днів; з довідки також слідує, що за листопад 2018 року посадовий оклад ОСОБА_1 складав - 4800,00 грн; надбавка до посадового окладу за ранг - 70,00 грн, надбавка за вислугу років 25% - 1217,50 грн; нарахована сума відпускних за листопад 2018 року - 6117,30 грн; разом з урахуванням податків - 12204,80 грн, фактично виплачена заробітна плата у листопаді 2018 року - 6517,30 грн; сума невиплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за листопад 2018 року складає 1536,93 грн (арк. спр. 11).

Також з довідки від 13.03.2019 № 1543 слідує, що за грудень 2018 року посадовий оклад ОСОБА_1 складав - 4800,00 грн; надбавка до посадового окладу за ранг - 70,00 грн; надбавка за вислугу років 25% - 1217,30 грн, надбавка за високі досягнення у праці 50 % - 3043,65 грн; разом з урахуванням податків - 9130,95 грн; фактично виплачена заробітна плата у грудні 2018 року - 0,00 грн; сума невиплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням податків за грудень 2018 року складає 9130,95 грн (арк. спр. 11).

Таким чином, сума невиплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад-грудень 2018 року складає в загальному розмірі 10667,88 грн.

Згідно з табелем обліку робочого часу за листопад 2018 року позивачем відпрацьовано 7 робочих днів (арк. спр. 14).

Відповідно до табелю обліку робочого часу за грудень 2018 року позивачем відпрацьовано 20 робочих днів (арк. спр. 15).

Сума виплаченої заробітної плати за листопад 2018 року підтверджена відомістю розподілення виплат Сєвєродонецької міської ради від 14.11.2018 (арк. спр. 16-18).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, п'ятою статті 96 Кодексу законів про працю України визначено, що системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі:

мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України;

міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Частиною п'ятою статті 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною першою статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 зазначеного Закону джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Згідно зі статтею 13 Закону № 108/95-ВР обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою та шостою статті 24 Закону № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.[…].

Відповідно до частин першої, четвертої статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, пунктом 1 якої визначено випадки, у яких застосовується цей Порядок.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі виплачувати позивачу заробітну плату із дотриманням вимог чинного законодавства щодо оплати праці. Заробітна плата обраховується органом місцевого самоврядування виходячи з розмірів посадових окладів працівників та відповідних надбавок.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що відповідачем протягом листопада та грудня 2018 року такий першочерговий обов'язок не виконаний, умови оплати праці посадових осіб органу місцевого самоврядування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, не дотримано, що призвело до утворення перед позивачем заборгованості по заробітній платі з урахуванням податків у загальній сумі 10667,88 грн, у тому числі за листопад 2018 року - 1536,93 грн, за грудень 2018 року - 9130,95 грн.

Правильність здійсненого відповідачем розрахунку заборгованості по заробітній платі виходячи з розмірів посадового окладу позивача та відповідних надбавок, що утворилася перед позивачем за листопад-грудень 2018 року, наведеного у довідці від 13.03.2019 № 1543, перевірена судом на підставі наданих документів.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача обґрунтовану суму заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, яка складає 10667,88 грн.

Встановивши факт виплати відповідачем не в повному обсязі заробітної плати позивачу за листопад 2018 та повної невиплати заробітної плати за грудень 2018 року, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України доходить висновку про те, що відповідачем порушено конституційне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що не виплативши позивачеві належні суми заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, відповідач допустив протиправну бездіяльність, та наявні підстави стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10667,88 грн.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач як податковий агент згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов'язаний виплатити позивачеві заробітну плату, утримавши з неї при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за один місяць з урахуванням обов'язкових податків та зборів належить до негайного виконання.

Питання про судові витрати не вирішується у зв'язку з їх відсутністю (позивач звільнений від сплати судового збору згідно до пунктом 1 частини першої Закону України «Про судовий збір», а вимог про відшкодування інших судових витрат не заявляв).

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати належної заробітної плати ОСОБА_1 за листопад-грудень 2018 року.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код 26204220, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2018 року в розмірі 10667,88 грн (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн 88 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Рішення суду належить до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун