Справа № 0840/3646/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3646/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року (суддя суду 1 інстанії ОСОБА_2П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати незаконними дії відповідача в частині застосування двоскладової формули при перерахунку пенсії позивача згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №316/2064/17, провадження №ЗП/808/7/18;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу, відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №316/2064/17, провадження №ЗП/808/7/18 без застосування двоскладової формули, з розрахунку за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років пенсія збільшується на 1%.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №316/2064/17 (провадження №ЗП/808/7/18), яке набрало законної сили, зобовязано Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2017, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Проте, листом від 16.08.2018 №5246/01 відповідач повідомив, що перерахунок пенсії згідно з рішенням суду проводиться по двоскладовій формулі і з урахуванням того, що доплата за понаднормативний стаж нараховується навіть з урахуванням рішення суду за кожен повний рік страхового стажу понад 15 років, обчислений відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в результаті чого розмір пенсії зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії.

Позивач вказує, що рішенням суду від 06.03.2018 не передбачено застосування двоскладової формули при перерахунку доплати за понаднормативний стаж, а згода на застосування такої формули при перерахунку пенсії позивачем не надавалать, тому остання вважає, що відповідач незаконно застосував двоскладовому формулу при перерахунку її пенсії та просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунутвання посилається на те, що дії відповідача щодо застосування двоскладової формули при виконанні рішення суду від 06.03.2018 та перерахунку пенсії позивачу за кожний повний рік страхового стражу понад 15 років пенсія збільшується на 1% розміру пенсії є незаконними та такими, що порушують законні права позивача на отримання пенсії та доплати за понаднормативний стаж на пільгових умовах згідно зі спеціальним законом.

Вказує, що рішення суду від 06.03.2018 було виконано неналежним чином, у звязку із чим позивач змушена повторно звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке є таким, що не підлягає скасуванню та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

В обґрунтування відзиву посилається на те, що при обчисленні розміру пенсії позивача має бути застосовано частину 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і відповідно виконане рішення суду від 06.03.2018 у справі №316/2064/17, однак в цьому разі зменшується розмір пенсії, що в свою чергу зобовязує відповідача залишити незмінним розмір такої пенсії.

Вказує, що законодавцем чітко передбачені правила застосування частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у контексті з дією частини 2 статтті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стверджує, що скаржником хибно наголошується на діях відповідача щодо застосування «двоскладової формули», оскільки порядок обчислення розміру пенсії, передбачений чинним законодавством, не містить поняття «двоскладової формули», жодних посилань чи дій щодо «двоскладової формули» відповідачем не застосовувалось.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження (Категорія 2), що підтверджується посвідченням від 27.10.1992 серії Б №014136.

З 30.09.1991 перебуває на обліку в Енергодарському ОУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену із зниженням загальновстановленого пенсійного віку, що передбачено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, як особа, евакуйована з 10-ти кілометрової зони відчуження у 1986 році.

З 01.04.2004, після набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, пенсію позивачу обчислено на підставі ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №316/2064/17, провадження №ЗП/808/7/18, яке набрало законної сили 10.07.2018:

- визнано протиправними дії Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобовязано Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2017, з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Листом від 16.08.2018 №5246/01 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду позивачу здійснено перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2017. Перерахунок проведено відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи, що розмір пенсії за перерахунком на виконання рішення суду зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії. (а.с. 12)

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як зазначено вище, предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №316/2064/17 (провадження №ЗП/808/7/18), яке набрало законної сили.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом і спір фактично стосується належного виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Згідно із вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з положеннями ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що процесуальним законом встановлений певний порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, і цей порядок передбачає звернення позивача (стягувача) до суду відповідно до статті 383 КАС України, а не з новим позовом фактично про зобов'язання виконати таке судове рішення.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №316/2064/17 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, тобто вказане рішення фактично виконане відповідачем. (а.с. 26)

Таким чином, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що спірні відносини щодо вчинення перерахунку пенсії позивача фактично вирішені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №316/2064/17, яке набрало законної сили, і перейшли до стадії виконання судового рішення, але позивачем під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом не було надано будь-яких належних письмових доказів щодо звернення вказаного рішення суду до виконання, як у добровільному так і у примусовому порядку, натомість відповідачем під час розгляду цієї справи судом першої інстанції надано докази стосовно здійснення ним перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від ОСОБА_1, що свідчить про те, що у випадку коли особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, не погоджується з діями суб'єкта владних повноважень - відповідача, вчинених ним на виконання рішення суду, зазначеними вище нормами чинного процесуального законодавства, зокрема положеннями ст.383 КАС України встановлено певний порядок захисту прав такої особи-позивача та регламентовано певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов'язання відповідача виконати належним чином рішення суду, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

Враховуючи те, що позивач зазначаючи про протиправність дій відповідача при виконанні ним судового рішення звернувся до суду з позовною заявою, в той час як положеннями ст. 383 КАС України встановлено інший порядок вирішення такого питання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позову щодо належного виконання окремого судового рішення в іншій справі.

Так, суд не має права зобов'язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання зазначеного вище судового рішення, то відповідно ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 01.04.2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко