Справа № 125/634/19
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

за участю секретаря Хода Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи Барського ВП Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області інспектора СРПП Барського ВП Матвієнка Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Барського ВП Матвієнка Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.09.2019 року на його мобільний телефон надійшло повідомлення з вимогою сплатити адміністративний штраф в сумі 340 грн. за порушення вимог ч.1 ст. 121 КУпАП 08.02.2019 року.

Позивач 08.02.2019 року приблизно о 23.00 год. керував автомобілем «OPEL Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений відповідачем в м. Бар по вул. Цукрового заводу. Причиною зупинки стало те, що автомобіль був облаштований фарою, яка не відповідає технічним характеристикам автомобіля. ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що вказаною фарою під час руху автомобіля не користується та просив інспектора застосувати до нього усне попередження у зв'язку з малозначністю правопорушення. Однак, відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності. При цьому жодних документів не складав, копії постанови не вручав.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є неправомірним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 365362 від 09.02.2019 року підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місце його вчинення. Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Відповідно до Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення», які містяться в ст.ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст. 276 КУпАП, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку за адресою: м. Бар, майдан Святого Миколая, 16 де розташований сектор реагування патрульної поліції до складу якого входить відповідач, проте інспектор Матвієнко Д.Ю. вимог чинного законодавства не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача. При накладенні стягнення відповідач не враховував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь, у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не роз'яснив позивачу права і обов'язки, відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Крім того, відповідно п.5 Інструкції постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Автомобіль був зупинений безпідставно. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення порушення ПДР позивачу не було представлено, причину зупинки не повідомили, чим грубо порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Жодних доказів по справі на момент розгляду адміністративної справи не було.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач, інспектор СРПП Барського ВП Матвієнко Дмитро Юрійович, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи особисто під розпис, в судове засідання не з'явився. Матеріали адміністративної справи не надав. Заяв, клопотань до суду від нього не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 № 365362 від 09.02.2019 інспектором СРПП Барського ВП Матвієнком Д.Ю. визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що він 08.02.2019 приблизно о 23.00 год. керував автомобілем «OPEL Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1, який облаштований фарою, яка не відповідає технічним характеристикам автомобіля.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач мав право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На час розгляду справи відповідачем не надано відзиву, доказів, та адміністративної справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП не доведена.

Керуючись ст.ст. 9,77,241-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до посадової особи Барського ВП Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області інспектора СРПП Барського ВП Матвієнка Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову посадової особи Барського ВП Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області інспектора СРПП Барського ВП Матвієнка Дмитра Юрійовича про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 365362 від 09.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: