Справа № 826/14844/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_3 на пільгових умовах за Списком № 2 протиправною; зобов'язання призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 21 травня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначені пенсії за віком ОСОБА_3 на пільгових умовах за Списком № 2 протиправною.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, які викладенні у даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було достеменно встановлено як вік позивача, так і його пільговий стаж.

З посиланням на практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду позивач вважає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту є недостатньо ефективним, а у зв'язку з встановленням судом права на призначення позивачу пенсії відповідач обмежений у можливості діяти на власний розсуд.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, зареєстрований 28.02.2019 р. за вх. № 7686, в якому відповідач висловлює незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, наполягаючи на тому, що пільговий стаж у позивача відсутній.

Цією ж обставиною відповідач обґрунтовує правомірність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на таке.

Як встановлено судом першої інстанції в частині обставин, що не є предметом оскарження, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, працював повний робочий день в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на посаді кабельника - спаювальника та у період з 06 грудня 1983 року по 21 серпня 1992 року набув пільговий стаж 8 років 8 місяців 15 днів

Загальний стаж позивача складає 39 років 2 місяці 9 днів.

Вказані обставини не заперечується позивачем у апеляційній скарзі, а рішення суду першої інстанції в частині встановлення цих обставин не оскаржується відповідачем в апеляційному порядку, відтак не є предметом розгляду колегією суддів.

Предмет доказування у даній справі в межах доводів апеляційної скарги становить обрання судом першої інстанції найефективнішого способу захисту з можливих та встановлення підстав для визначення в подальших діях відповідача дискреційних повноважень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи виключно в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 вказаної норми захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, предметом дослідження суду першої інстанції було право позивача на призначення пенсії з урахуванням пільгового стажу.

При цьому, суд першої інстанції був обмежений доводами позовної заяви, що також містили в собі аргументи на користь наявності у позивача пільгового стажу, та доводами відповідача у вигляді відмови від 13.06.2018 р. № 19481/03, що була предметом оскарження.

В той же час, в межах даного спору не підлягало встановленню питання: чи виконав позивач всі умови, визначені законодавством, для прийняття на його користь позитивного рішення відповідачем у випадку визнання наявності у позивача достатнього пільгового стажу.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об'єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Колегія суддів зауважує, що законодавець передбачив обов'язок суду зобов'язати суб'єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 р.).

Колегією суддів також враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так суд першої інстанції достеменно встановив, що у позивача наявний пільговий стаж та зобов'язав пенсійний орган розглянути подану у травні 2018 року позивачем заяву з урахуванням такого висновку.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при виконанні судового рішення не матиме можливості відхилитися від його висновків в частині наявності у позивача пільгового стажу.

За цих обставин, доводи апелянта щодо того, що обраний спосіб захисту порушеного права є недостатньо ефективним, суперечать встановленим колегією суддів обставинам справи та відхиляються колегією суддів за необгрунтованістю.

В той же час, як свідчать доводи апеляційної скарги, апелянт ототожнює поняття права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та, власне, реалізації цього права.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлення судом першої інстанції наявності у апелянта певного права передує дотриманню як позивачем, так і відповідачем формальних процедур вже при його реалізації у вигляді перевірки повноти поданих документів, дати призначення пенсії, відсутності інших перешкод для прийняття позитивного рішення за виключенням достатності пільгового стажу у позивача.

Фактично, судом першої інстанції була усунута перешкода у реалізації права на призначення пенсії позивача у вигляді невизнання відповідачем пільгового стажу, та скеровано подальші дії відповідача на його визнання.

Подальша ж реалізація цього права, так само як і наявність інших перешкод для такої реалізації, не була предметом перевірки в межах даного спору.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції правильно враховано умову, встановлену ч. 4 ст. 245 КАС України, у вигляді необхідності для зобов'язання відповідача прийняти на користь позивача конкретне рішення перевірити виконання всіх умов, визначених законом, а не тільки встановлення факту наявності у позивача відповідного стажу.

Окрему увагу колегія суддів звертає на положення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, відповідно до яких пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

За цих обставин, тривалість розгляду даної судової справи, а також виконання судового рішення у спосіб, обраний судом першої інстанції, чи спосіб, запропонований позивачем, на дату, з якої у позивача виникло право на отримання пенсії, впливу не матиме.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відсутні також підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 139 КАС України.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 04.04.2019 року)