Справа № 810/1701/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2019 року 09:57 № 810/1701/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін:від позивача - Дьогтяр І.І., від відповідача - Борискевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомДержавного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Антипенка Олександра Анатолійовича
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування наказу №299/5 від 06.02.2018 в частині,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний реєстратор прав на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Антипенко Олександр Анатолійович (далі-позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати наказ №299/5 від 06.02.2018 в частині анулювання Антипенку Олександру Анатолійовичу доступу до Державного реєстру речових прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 позовну заяву державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Антипенка Олександра Анатолійовича передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2018 призначено справу №810/1701/18 до розгляду в підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2018 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю спірного наказу відповідача, оскільки позивача не було жодним чином проінформовано про час та місце розгляду скарги.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність прийнятого рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду скарг Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка А.М. від 19.01.2018 №16-11-б.б/485, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22.01.2018 за №1372-33-18, 23.01.2018 за №1649-33-18, 22.01.2018 за №2430-33-18, з доповненнями до них від 30.01.2018 №16-11-б.б/671, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України, 02.02.2018 за №3240-33-18, від 05.02.2018 №16-11-б.б/783, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 №3354-33-18, відповідно до частин другої, п'ятої статті 26, підпунктів «а», «г», «д», «є» пункту 2 частини шостої, абзацу п'ятого частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 06.02.2018, Міністерством юстиції України прийнятий наказ «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 06.02.2018 №299/5.

Вказаним наказом Міністерства юстиції України від 06.02.2018 №299/5 задоволено скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка А.М. від 19.01.2018 №16-11-б.б/485 з доповненнями до них від 05.02.2018 №16-11-б.б/783 в повному обсязі (пункт 1 наказу).

Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства юстиції України від 06.02.2018 №299/5 анульовано доступ державному реєстратору прав на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради Антипенку Олександру Анатолійовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вважаючи вказаний наказ в частині анулювання Антипенку Олександру Анатолійовичу доступу до Державного реєстру речових прав протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною третьою зазначеної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, встановлено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Згідно з пунктом 7 зазначеного Порядку, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Відповідно до пунктів 9, 10 та 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє скаржнику (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкту оскарження та іншим заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: рекомендованою телеграмою; телефонограмою; факсимільним повідомленням; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються суб'єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

Суд доходить висновків, що неналежне повідомлення заінтересованої особи про розгляд скарги Комісією є підставою для скасування її рішень, що підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року по справі №826/3736/16.

Так, на спростовування позовних вимог, Міністерством юстиції України наданий до матеріалів справи лист-повідомлення позивача від 05.02.2018 №3240-33-18-18/19К щодо направлення копії скарг з додатками.

Також, відповідно до вказаного листа, адресата проінформовано, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації буде опубліковано на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з Розділом II наказу Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" встановлені такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): у межах області та між обласними центрами України у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2), де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Отже, нормативом, встановленим для пересилання кореспонденції в місті Києві, є три дні, не враховуючи дня подачі листа до відділення зв'язку.

За таких обставин, повідомлення листом від 05 лютого 2018 року про надходження скарг та публікацію інформації щодо їх розгляду, розгляд яких відбувся 06.02.2018, не може вважатися належним повідомленням про засідання.

Крім того, відповідачем не було надано належних доказів направлення позивачу чи передачі до поштового відділення вказаного листа 05.02.2018 №3240-33-18-18/19К, з витягу з Реєстраційного журналу телефонограм відділу забезпечення діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації речових прав встановити вказане судом не вбачається можливим.

Що посилань відповідача на розміщення оголошення на веб-сайті Міністерства юстиції України про розгляд скарги, то суд до таких доводів відноситься критично та звертає увагу, що позивачу взагалі не було відомо про надходження такої скарги, а тому останній не міг відслідкувати дату розгляду такої скарги.

Крім того, посилаючись на розміщення такого оголошення, відповідач не надав доказів стосовно дати його розміщення.

Також, суд критично розцінює як доказ факту присутності позивача на засіданні Комісії витяг з протоколу №11, оскільки у вказаному витязі Антипенко О.А. вказаний як запрошений, а не як присутній, а сам висновок Комісії від 06.02.2018 не містить дослідження та посилань на будь-які пояснення позивача.

При цьому суд доходить висновків, що відсутність обставини повідомлення відповідачем позивача про засідання комісії, потягла за собою інші наслідки дефектності прийнятих за результатами такого засідання рішень, оскільки відповідачем не було враховано позиції позивача та пояснень, які могли бути надані позивачем, за умови дотримання його права на участь у процесі прийняття рішення.

Так, позивачем наводяться в обґрунтування позовних вимог певні посилання та обставини, яким оспорюваними рішеннями оцінки надані не були. Зокрема, позивач посилається на розпочате за заявою Антипенка О.А. кримінальне провадження від 17.01.2018 №0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Суд доходить висновків, що за умови повідомлення позивача про час та місце проведення засідання комісії, дотримання у зв'язку з цим права позивача на участь в процесі прийняття рішення щодо позивача, рішенням відповідача стосовно позивача було б надано правової оцінки вищезазначеним обставинам.

Натомість дослідження доказів, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, при тому, що їх відсутність обумовлена порушенням права на участь у прийняття рішення, на думку суду виходить за межі предмету доказування у даній справі.

Водночас, суд зазначає, що у даних спірних правовідносинах, суд не вдається до встановлення факту правомірності чи протиправності вчинених позивачем реєстраційних дій, оскільки предметом судового дослідження у даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень, яке і було оцінено судом за критеріями, встановленими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Проте не виключено, що відповідні реєстраційні дії можуть бути предметом судового розгляду у самостійних процесах за зверненнями суб'єктів, чиї права на їх думку порушені такими діями позивача.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму N 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

В той же час, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Враховуючи наведене, з огляду на те що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд дійшов висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування пункту 6 наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2018 року № 299/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи зазначене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Державного реєстратора прав на нерухоме майно КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Антипенко Олександра Анатолійовича задовольнити частково та вийти з межі позовних вимог.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2018 року № 299/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 03.04.2019.

Суддя С.К. Каракашьян