Справа № 1940/1752/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1400/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в справі №1940/1752/18 (суддя Шульгач М.П., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 21.12.2018) за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ ,,Приватний архів", ТОВ ,,Ватра-Укр", про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ ,,Приватний архів", ТОВ ,,Ватра-Укр", в якому просила: визнати протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначення ОСОБА_1 з 16.05.2018 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 16 травня 2018 року.

Рішенням від 17 грудня 2018 року Тернопільський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Визнав неправомірною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язав Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію з віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 16 травня 2018 року.

Вирішив питання по розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі вказує на правомірність дій пенсійного органу щодо неврахування періоду роботи позивача з 10.11.1987 по 30.06.1999 до пільгового стажу, оскільки довідка товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ватра-Укр" для підтвердження такого стажу роботи, яку подала позивач разом з іншими документами для призначення пенсій, оформлена неналежним чином, а саме-відсутній підпис головного бухгалтера та інспектора з кадрів.

Крім того, сектором контрольно-перевірочної роботи №1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перевірку пільгового стажу роботи за період з 10.11.1987 по 30.06.1999. Згідно з актом перевірки №3545 від 15.06.2018 відомості про заробітну плату позивача та особова карточка форми Т-2 не були надані, у зв'язку з чим немає можливості підтвердити первинними документами період роботи позивача на посаді «ливарник пластмас» та зарахувати його до пільгового стажу роботи при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на вказане, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Приватний архів» також подала відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до записів трудової книжки серії БТ-І № 9996088 02.09.1987 прийнята учнем ливарника пластмас на ВО ,,Ватра" та з 10.11.1987 переведена ливарником пластмас ВО ,,Ватра", де працювала по 30.06.1999р.

З метою призначення пенсії в 51 рік і 6 місяців, відповідно до ст.13 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення", ОСОБА_1 16.05.2018 звернулася в Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за списком №2.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, для призначення пенсії позивач надала наступні документи:

- оригінал та копія трудової книжки;

- копії паспорта та довідки про присвоєння Ідентифікаційного номе.ра; -копія свідоцтва про навчання №3669, виданого 11.04.1985 року Бурштинським професійним торгово-кулінарним училищем;

- копія свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-ИД №421930 виданого 13.04.1991 року Вишнівчицькою сільською радою Теребовлянського району;

- довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №72 від 14.05.2018 року, видана Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Ватра-Укр";

- висновок №11 про результати вивчення стану справ з питань проведення атестації робочих місць за умовами праці у ВАТ "Ватра" від 29.12.1998 року №442/05;

- копія наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 18.08.1997 року №478;

- копія додатку №1 до наказу від 18.08.1997 року №478 про перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджене право на пільги і компенсації, передбачені законодавством за результатами атестації робочих місць по ВАТ "Ватра";

- довідка про підтвердження періоду роботи учнем ливарника пластмас з 02.09.1987, а з 10.11.1987 ливарником пластмас у Виробничому об'єднанні ,,Ватра", видана ТзОВ ,,Ватра-Укр" №72 від 14.05.2018 року;

- копія розпорядження про прийняття на роботу №617-р від 01.09.1987 року;

- копія наказу про присвоєння кваліфікаційних розрядів робочим від 24.11.1987 року №105;

- копія наказу про вдосконалення структури управління і організації інженерно-виробничого комплексу від 15.09.1988 року №484;

- довідка про реорганізацію ТзОВ ,,Ватра".

Проте відповідачем листом від 29.08.2018 № 13719/04 було повідомлено позивачу про відмову у призначенні її пенсії на пільгових умовах у зв'язку із відсутністю пільгового стажу, пояснюючи це тим, що довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №72 від 14.05.2018 року, видана Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Ватра-Укр", не оформлена неналежним чином, а саме - відсутній підпис головного бухгалтера та інспектора з кадрів.

Разом з тим, позивача було повідомлено, що її загальний трудовий стаж становить 31 рік 03 місяці 23 дні, а період роботи з 10.11.1987 року по 30.06.1999 року не враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що пільговий стаж позивача більше 10 років підтверджується належними та допустимим доказами, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". А тому дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 є неправомірними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України ,,Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, Законом України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІУ, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до ст.114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення - для жінок після досягнення 50 років при стажі зазначеної роботи не менше 10 років (загального стажу роботи не менше 25 років).

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.

Саме досягнувши вказаного вище віку, позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах послужило відсутність достатніх доказів на підтвердження того, що позивач дійсно працювала ливарником пластмас у період з 10.11.1987 по 30.06.1999 у ВО ,,Ватра", яке в подальшому реорганізовувалося.

Так, відповідно до ст.62 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Частина 1 ст.101 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" передбачає, що органи, які призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З матеріалів справи, а саме - копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала ливарником пластмас у період з 10.11.1987 по 30.06.1999 у виробничому об'єднанні ,,Ватра".

Крім того, позивач зверталася до керівництва ТзОВ ,,Ватра-Укр" щодо підтвердження спірного періоду роботи на підприємці та отримала довідку №72 від 14.05.2018, в якій зазначено, що в архіві не збереглися (втрачені) її відомості про зарплату за період роботи з 10.11.1987 по 30.06.1999.

Щодо відсутності у наданій довідці підпису головного бухгалтера та інспектора з кадрів, то, як встановлено судом, після реорганізації в штаті ТзОВ ,,Ватра-Укр" є тільки один працівник, а саме - директор, який відповідно до наказу має право підпису головного бухгалтера та інспектора з кадрів. Зазначене підтверджується довідкою ТзОВ ,,Ватра-Укр" від 21.05.2018 № 75. А тому суд першої інстанції підставно врахував довідку №72 від 14.05.2018 як доказ роботи позивача на вказаному підприємстві в сукупності з іншими доказами, оскільки вказана вище довідка є належно оформленою.

Матеріали справи також містять заяву ТзОВ ,,Приватний архів" від 05.10.2018, в якій пояснюється, що згідно з договором зберігання усі архівні документи ТзОВ ,,Ватра-Укр" були передані на зберігання ТзОВ ,,Приватний архів", усі документи для призначення пенсій готуються даною архівною установою. В архівній установі не збереглася карточка позивача форми Т2 та відомості про заробітну плату, а довідка видавалася згідно з наказами по товариству. Відтак, зазначене свідчить, що ТзОВ ,,Ватра-Укр" не забезпечило збереження та передачу усіх архівних документів щодо позивача.

Разом з цим, у довідці ТзОВ ,,Ватра-Укр" №111/19 від 19.10.2018 зазначено, що архів підприємства у 1999 році було затоплено, внаслідок чого ряд архівних документів було втрачено. Встановити прізвища всіх осіб, документи яких було втрачено, неможливо. Однак станом на дату видачі довідки встановлено втрату документів по двох особах, серед яких документи ОСОБА_1 (ливарник пластмас).

Зазначеним обставинами пояснюється відсутність відомостей про заробітну плату позивача та особова картка форми Т-2, на що покликається відповідач в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов'язків відповідальними особами підприємства за збереження кадрової та бухгалтерської документації.

На особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що записи в трудовій книжці за спірний період між собою пов'язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, зазначено реквізити наказів, на підставі яких вносилися відповідні записи.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставним неприйняття до уваги трудової книжки позивача, як основного документа, який підтверджує трудовий стаж роботи особи, оскільки така в судовому порядку не визнана підробленою, а тому відсутні підстави для неприйняття її до уваги як належний доказ підтвердження стажу роботи позивача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись вищенаведеним, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 дійсно більше 10 років працювала ливарником пластмас і має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до ст.114 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому відмова Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії є неправомірною. З огляду на вказане, позов підлягає задоволенню.

Згідно з п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа ,,Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в справі №1940/1752/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 04.04.2019.