Справа № 160/8727/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року Справа № 160/8727/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить суд:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900-VIII, ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262- ХІІ, постанови Кабінету міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області і не починаючи з 01 січня 2016 року, розрахувавши всі її грошові складові в розмірі 90%, згідно вислуги років;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразово своєчасно недоотримані суми пенсії за минулий час з 1 січня 2016 року без обмеження будь-яким строком.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому було здійснено перерахунок пенсії, при якому було зменшено основний розмір пенсії позивача з 90% до 70 % від суми грошового забезпечення, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо відсотку грошового забезпечення який було застосовано відповідачем під час проведення перерахунку та у разі зменшення такого відсотку просив здійснити перерахунок пенсії, проте відповідачем було відмовлено, у зв'язку з тим, що на час проведення перерахунку максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/8727/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, було залишено без руху.
Позивач, в строк, зазначений в ухвалі суду від 26.11.2018 року усунув недоліки позовної заяви.
19.02.2019 року Розпорядженням № 248 д було призначено повторний автоматизований розподіл справи № 160/8727/18, у зв'язку із перебуванням судді Барановського Р.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 160/8727/18 було перерозподілено судді - Ількову В.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року прийнято справу № 160/8727/18 до провадження суддею Ільковим В.В., відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи на 06.03.2019 року.
05.03.2019 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з тим, що на час проведення перерахунку максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи й інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-ХІІ), яка виплачувалась в розмірі 90% грошового забезпечення.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року, при цьому, визначено розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії - 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Так, у квітні 2018 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення та просив здійснити виплату його пенсії з моменту виникнення права на перерахунок, з 01.01.2016 року.
- посадового окладу - 1450,00 грн.,
- окладу за спеціальне звання - 135,00 грн.,
- 40 % надбавки за вислугу років - 634,00 грн.,
- 15 % надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 217,50 грн.,
- 28 % надбавки за оперативно-розшукову діяльність - 406,00 грн.,
- 50 % надбавки за виконання особливо важливих завдань - 1109,50 грн.;
- 43 % премії - 1699,36 грн.,
Всього грошового забезпечення - 5651,36 гривень.
Основний розмір пенсії 90 % склав 5086,22 гривень.
Крім того, до основного розміру пенсії позивачу була нарахована доплата в сумі 452,00 грн., з урахуванням якої основний розмір пенсії становить 5538,22 гривень.
На підставі довідки, наданої ГУМВС України в Дніпропетровській області, з 01.07.2012 року до основного розміру пенсії позивача було нараховане підвищення по Постанові КМУ № 355 в розмірі 11% в сумі 559,48 грн., з 01.09.2012 року в сумі 1169,93 грн., а з 01.01.2013 року підвищення позивачу виплачувалось в максимальному розмірі - 1692,50 гривень.
21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
На виконання вищевказаної Постанови з 01.01.2016 року позивачу проведено перерахунок пенсії, а саме за умовами ст. 13, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70 % відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби на підставі довідки, наданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровські області.
Перерахунок пенсії позивача проведено з наступних видів грошового забезпечення:
- посадового окладу - 3600,00 грн.,
- окладу за спеціальне звання -2400,00грн.,
- 50 % надбавки за стаж служби - 3000,00грн.,
- 15 % надбавки за роботу в умовах режимних обмежень -540,00грн.,
- 12,29 % премії -1172,47 грн.,
Основний розмір пенсії 70 % склав 7498,73 гривень.
Також, позивача було повідомлено, що доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в 1912,75 грн. виплачена позивачу в квітні 2018 року, а доплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачена позивачу за нормами постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року.
Станом на 01.04.2018 року основний розмір пенсії складає 7498,73 гривень.
Однак, як вбачається з перерахунку пенсії позивача, відповідачем при проведенні цього перерахунку було зменшено основний розмір пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення.
Не погодившись із протиправністю, як зазначає в позові позивач, зменшення відповідачем основного розміру його пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Згідно розрахунку пенсії за вислугу років у 2005 році, відповідачем була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90 процентів грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами «70» відповідно.
Тобто зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.
Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Виходячи з цього при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №3591-IV від 01.01.2008 року, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.
Частиною 3 статті 1-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Однак Законом №2262-ХІІ та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.
Таким чином, відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивача протиправно зменшено розмір пенсії за вислугу років позивача з 90% на 70% грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1.
Щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900-VIII, ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262- ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області і починаючи з 01 січня 2016 року, розрахувавши всі її грошові складові в розмірі 90%, згідно вислуги років, суд зазначає про таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразово своєчасно недоотримані суми пенсії за минулий час з 1 січня 2016 року без обмеження будь-яким строком, слід зазначити про таке,
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» встановлено, що виплата перерахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;
- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Враховуючи зазначене та те, що постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018року встановлено порядок виплати заборгованості за проведеним на підставі Постанови №988 перерахунку пенсій у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення вказаної частини позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення та в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року із урахуванням 90% розміру грошового забезпечення та виплатити донараховані суми пенсії у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 528,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 528,60 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ОКПП НОМЕР_1).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков