Справа № 295/9791/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/9791/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ведмідь Н.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

02 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
в вересні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.11.2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив про те, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, оскільки абзацом 2 частини 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України по 13.05.1990 року.

У період з 22.07.1980 по 25.01.1981 року позивач проходив службу в Республіці Афганістан, де в той час велись бойові дії, та приймав участь в бойових діях в складі військової частини польова пошта 15474.

Житомирською обласною МСЕК позивачу встановлено першу групу інвалідності з 15.02.2016 року, поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

Таким чином, позивач вважає, що він, як інвалід першої групи з 15.02.2016 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.

03.03.2016 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат з заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 1 групи з 15.02.2016 року, після чого документи направлено до МОУ, однак рішенням комісії МОУ від 08.07.2016 року позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням комісії Міністерства оборони України від 08.07.2016 року, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та скасувати п. 61 рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, в зв`язку з встановленням йому інвалідності 1-ї групи з 15.02.2016 року, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 року №53 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2017 року позов задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 15.02.2016 року інвалідності 1 групи внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 53 від 08.07.2016 року, зобов`язано Міністерство оборону України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 1 групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення 1 групи інвалідності, а саме 15.02.2016 року, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", зобов`язано Міністерство оборони України подати звіт про виконання постанови суду протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 року постанова Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2017 року залишена без змін.

На виконання зазначених судових рішень 05.05.2017 року позивач повторно звернувся до МО України, через Житомирський ОМВК та Житомирський ОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги МОУ згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду першої групи з 15.02.2016 року та до заяви додав усі необхідні документи встановлені п. 11 Порядку № 975, додатково додавши до них копії постанови Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2017 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 року.

Проте пунктом 23 рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 року №53, затвердженим Міністром оборони України 29.05.2017 року, позивачу вдруге відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 03.11.2006 року, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а отже не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Крім того зміна групи інвалідності у позивача відбулася понад дворічний термін, що згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги у зв`язую зі зміною групи інвалідності.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

З вищенаведеного вбачається, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги по 1 групі інвалідності в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності - 15.02.2016 року.

Таким чином, оскільки з 15.02.2016 року позивачу встановлено 1 групу інвалідності, суд зазначає, що норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки вони набрали чинності з 24.01.2014 року, тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності, а тому, позивач має право на призначення та виплату йому відповідно до Порядку № 975, одноразової грошової допомоги як інваліду 1 групи з 15.02.2016 року в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Слід зазначити, що позивач, подавши заяву 03.03.2016 року, та повторно 05.05.2017 року, звернувся до третьої особи в межах визначеного Законом трирічного терміну із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому 1 групи інвалідності з 15.02.2016 року, однак, відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні вищевказаної допомоги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 15.02.2016 року інвалідності 1 групи, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Щодо доводів відповідача з посиланням на обставини, що відповідно до Закону №1774-VIII від 06.12.2016 року ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ була доповнена абзацом 2 частини 4 відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 15.02.2016 року Житомирською обласною МСЕК встановлено I групу інвалідності, поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Вказана норма не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення інвалідності у 2016 році, оскільки це фактично означатиме, застосування зворотної дії закону в часі.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності, оскільки першочергово є встановленим той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 червня 2018 року у справі № 760/11440/17 (№ К/9901/41104/18).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану відмову, Міністерство оборони України не виконало покладений на нього обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав І групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.11.2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.