Справа № 400/493/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 р. № 400/493/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_2

до відповідача:Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54020

треті особи:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправною та нечинною постанову від 28.12.2018 № 56663918, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 56663918 від 28.12.2018 р. протиправною та нечинною з моменту прийняття;

- зобов'язати Головне територіальне управлення юстиції в Миколаївській області поновити виконавче провадження № 56663918.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв'язку із повним виконанням рішення суду, оскільки рішення суду було виконано боржником лише в частині перерахунку позивачу пенсії, а виплату боржник не здійснив. Позивач просив розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся телефонограмою, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надало клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати обґрунтований відзив по справі. Станом на день розгляду справи від третьої особи відзиву чи інших пояснень по справі не надходило.

Ухвалою від 22.02.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових справ.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року у справі 814/6/18 задоволено позов ОСОБА_1, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням таких видів грошової допомоги: щомісячна додаткова грошова допомога, грошова допомога на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з 26.09.2017р.

На виконання рішення 30.05.2018 року судом видано виконавчий лист, який було пред'явлено позивачем до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 25.06.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56663918 по примусовому виконанню виконавчого листа № 814/6/18, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 30.05.2018 року.

10.07.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надіслало на адресу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області лист, в якому зазначило про проведення порахунку пенсії стягувача відповідно до покладених судом зобов'язань.

28.12.2018 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає постанову відповідача про повернення виконавчого документа стягувачу протиправною, оскільки боржник після проведення перерахунку не виплатив йому перераховану пенсію, тобто не виконав рішення суду.

З цього приводу позивач звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

Згідно резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2018р. по справі № 814/6/18 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повинно було здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу (стягувачу) з урахуванням таких видів грошової допомоги як щомісячна додаткова грошова допомога, грошова допомога на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з 26.09.2017р.

Листом від 10.07.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило відповідача про проведення порахунку пенсії стягувача відповідно до покладених судом зобов'язань.

Позивач в позовній заяві зазначає, що управління пенсійного фонду, посилаючись на Постанову КМУ від 21.02.2018р. №103 та постанову від 22.08.2018р. № 649, діє неправомірно, оскільки правовідносини, що виникли після прийняття КМУ вказаних вище постанов. Постанова № 103 прийнята після виникнення спірних правовідносин, тому суд на думку позивача, не повинен враховувати доводи ГУ ПФУ та давати оцінку правовідносинам з посиланням на постанову КМУ № 103.

Щодо посилання виконавця на постанову № 649 як на підставу повернення виконавчого документу стягувачу, то позивач вважає, що порядок погашення заборгованості з виплат пенсій за рішенням суду встановлений вказаною постановою, розповсюджується тільки на правовідносини, які виникли після набрання чинності постановою від 22.08.2018р. Оскільки рішення суду від 24.04.2018р. набрало чинності 25.05.2018р., то не може застосовуватися до виконання вказаного рішення суду.

Суд, оцінивши докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, тому задоволенню не підлягають виходячи з такого.

В рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду, яке виконувалося примусово в межах виконавчого провадження № 56663918 не йшлося про зобов'язання ГУ ПФУ (боржника за виконавчим провадження) провести одноразову виплату різниці між складеним перерахунком та вже виплаченою пенсією.

Таким чином, оскільки в рішенні суду не визначений шлях одноразової виплати певної суми та рішення суду носить виключно зобов'язальний характер, з урахуванням прийнятої Постанови № 103, а також з урахуванням того, що стягувану вже було частково сплачена різниця перерахунку, суд приходить до висновку, що рішення суду по справі № 814/6/18 носить зобов'язальний характер та є виконаним ГУ ПФУ в межах наданих законом повноважень.

Відповідно до ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404- VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Положеннями статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості накладення арешту на майно (кошти) боржника.

28.08.2018р. набрала чинності постанова КМУ № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (далі - Постанова № 649).

Вказаною постановою внесено зміни до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, а саме доповнено позицію «погашення заборгованості» з пенсійних виплат за рішеннями суду». Пунктом 2 Постанови № 649 встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою. Відповідно до вказаного Порядку перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Вказана комісія приймає рішення, яке оформляється протоколом, в якому за наявності підстав, встановленому Постановою № 649 після прийняття комісією рішення про наявність підстав для виплати заборгованості за рішенням суду.

В силу ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

16.07.2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі № 811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 24.01.2018 у справі № К/9901/1598/18 (405/3663/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 року.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1 ст.18 Закону).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач з урахуванням п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ стягувачу згідно діючого законодавства та діяв в межах наданих йому повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку нормам діючого законодавства виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54020, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов