Справа № 265/790/19
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/790/19
Провадження №2-а/265/49/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальойону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Токового А.І. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування поданої позовної заяви вказував на те, що постановою інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Маріуполі Токовим А.І., його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень, за те, що він, нібито керуючи транспортним засобом AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1, 27.01.2019 о 10:40 рухався по вул.Набережна, 1, пост міст, керуючи ТЗ здійснив обгін на мосту, чим порушив п. 14.6 ПДР України.

Із зазначеною постановою він не згоден, оскільки він разом зі своєю родиною (дружиною та двома дочками) та друзями перебував у відпустці за межами країни з 19.01.2019 року по 26.01.2019 року. До України він повернувся 26.01.2019 року авіарейсом Барселона-Київ. Утой же день позивач, члени родини та друзі у кількості 8 осіб сіли на потяг Київ-Маріуполь. Згідно посадочного документу №СВАЕ-6ЕС5-0001 поїзд Київ-Маріуполь відправлявся 26.01.2019 року о 16:32 год. та прибув до м.Маріуполь 27.01.2019 року о 10:26 год. Разом із родиною та речами, враховуючи наявне захворювання (інвалідність II ступеню) він дістався до зупинки ТЗ на залізничному вокзалі лише о 10:45 год. Тобто, оскільки позивач 27.01.2019 о 10:26 ще перебував у потягу, здійснити правопорушення на вул.Набережній, 1 (Лівобережний район міста), зазначене у постанові №063936, фізично не міг. Крім того, щодо керування автомобілем AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1, слід зазначити, що вказаний ТЗ перебуває у власності (користуванні) підприємства. Право керування вказаним ТЗ у нього відсутнє. Так, на його прохання друзі у телефонному режимі повідомили, що направили за ним ТЗ з водієм з метою зустрічі його з залізничного вокзалу разом із речами. Чому інспектор поліції вирішив, що ТЗ належить йому та, що він керував цим ТЗ, взагалі не відомо. Доказів вчинення правопорушення надано не було. Пояснення його та свідків, письмові докази (жд білети) також враховані не були. Такі дії інспектора поліції вважає незаконними, оскільки він не порушував правил дорожнього руху та щодо нього інспектором поліції не дотримано передбаченої законом процедури, а саме взагалі не роз'яснено суть правопорушення та процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП. Просить суд скасувати постанову серії ВР № 063936 від 27 січня 2019 року, винесену відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного праовпорушення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача УПП в Донецькій області в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Подав письмове заперечення проти позову, в яких зокрема зазначив, що згідно п. 4 Наказу № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб позивача було зупинено. Підійшовши до водія інспектор належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів та попросив пред'явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР. Позивач виконав законну вимогу поліцейського. За результатами розгляду адміністративної справи, до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції УПП в Донецькій області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому вищевказана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 27 січня 2019 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 063936 інспектором роти №3 батальойону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Токовим А.І. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 27 січня 2019 року о 10.40 год., керуючи автомобілем AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Набережній, 1 пост Мост в м.Маріуполі здійснив обгін на мосту, чим порушив п.14.6 «г» ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до п.14.6 «г» Правил дорожнього руху, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, полягало у тому, що водій здійснив обгін на мосту.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, докази, на які посилається відповідач, а саме відео-диск, наданий патрульною полицією, суд оцінює критично, оскільки з поданих відео файлів вбачається, що 27 січня 2019 року по вулиці Набережний рухаються транспортні засоби, і якийсь автомобіль здійснює обгін транспортного засобу на мосту, але разом з цим неможливо встановити хто саме був за кермом автомобіля.

Крім того, з наданих позивачем доказів, а саме з довідки, наданої ФОП ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився в турі з 19.01.2019 року по 26.01.2019 року, прилетів до Києва 26.01.2019 року о 12.40 год., прибув в м.Маріуполь 27.01.2019 року о 10.26 год., на підтвердження чого наданий посадочний документ на ім'я ОСОБА_1 на поїзд Київ-пасажирський-Маріуполь, і няк не міг керувати транспортним засобом о 10:40 годині.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2019 року серії ВР № 063936 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки в матеріалах справи та наданому відеозапису відсутні дані, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачем доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України не надано, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243 -246, 255, 286, 295 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальойону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Токового А.І. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 063936 від 27 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 березня 2019 року.

Суддя Костромітіна О.О.