Справа № 320/500/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/500/19 Суддя першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, Переяслав-Хмельницького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування припису і розпорядження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» (далі - Позивач, ТОВ «ДОЗСТ «Славутич») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - Відповідач-1, ГУ Держпродспоживслужби в Київській області), Переяслав-Хмельницького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - Відповідач-2, Переяслав-Хмельницьке РУ ГУ Держпродспоживслужби в Київській області) про визнання протиправними та скасування:

- припису Переяслав-Хмельницького районного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 26.07.2018 року №10-09/10;

- розпорядження ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 31.07.2018 року №10-01.1-02/6729.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року позову заяву повернуто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 169 КАС України у зв'язку з тим, що позовну заяву підписано особою, яке не має права її підписувати. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що додана до позовної заяви копія договору про надання правової допомоги надає повноваження працівникам Адвокатського об'єднання «Бона Фідес» (далі - АО «Бона Фідес») представляти інтереси у судах ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» із правом підпису документів, проте надана на підтвердження повноважень ОСОБА_2 діяти від імені АО «Бона Фідес» завірена ним копія ордеру серії КВ №418308 всупереч вимог чинного законодавства не містить підпису керівника адвокатського об'єднання та відтиску печатки адвокатського об'єднання. Викладене, на переконання суду, свідчить, що надана копія ордеру не є належним доказом наявності в ОСОБА_2 повноважень діяти від імені ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» на підставі договору про надання правової допомоги.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої доводи обґрунтовує тим, що в силу положень ч. ч. 1, 3 ст. 58-1 Господарського кодексу України використання суб'єктом господарювання печатки не є обов'язковим, а наявність або відсутність відбитка печатки на документі не створює юридичних наслідків. Викладене, на переконання Апелянта, свідчить про помилковість позиції суду першої інстанції про відсутність печатки АО «Бона Фідес» на ордері в якості підстави для висновку про його неналежне оформлення. Крім того, наголошує, що в силу положень ст. ст. 160, 161, 169 КАС України суд, встановивши відсутність повноважень конкретного підписанта через деякі невідповідності у наданих на підтвердження цього документів, повинен був залишити позовну заяву без руху, а не приймати рішення про її повернення без наявних на те правових підстав.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, відсутність у виданому від імені адвокатського об'єднання ордеру підпису його керівника та відтиску печатки не може бути належним документом, що підтверджує повноваження адвоката такого адвокатського об'єднання представляти інтереси особи, з якою укладено договір про надання правової допомоги.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що подання позовної заяви особою, яка не має право її підписувати, має своїм наслідком її повернення.

При цьому, посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції приписів ст. ст. 160, 161, 169 КАС України судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, положення статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України не містять вимог щодо надання до позовної заяви документів, які підтверджують повноваження представника особи на підписання позовної заяви. Відповідні обов'язки представника регламентовані ст. 59 КАС України, недотримання яких має своїм наслідком повернення, зокрема, позовної заяви за правилами п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності документального підтвердження повноважень ОСОБА_2 на підписання позовної заяви від імені ТОВ «ДОЗСТ «Славутис» та доводам Апелянта на їх спростування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписи ч. 1 ст. 57 КАС України визначають, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За правилами ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 36, зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 27.05.2017 року № 151 (далі - Положення №36), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Приписи п. 6 Положення №36 визначають, що ордер, встановленої форми, є обов'язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно п. 13 Положення №36 ордер, що видається адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням, обов'язково має містити підпис адвоката, який надає правову допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об'єднання і скріплений печаткою юридичної особи.

Аналогічна вимога щодо такого реквізиту ордера як підпис керівника адвокатського об'єднання і скріплення його печаткою юридичної особи містить і пп. 15.11 п. 15 Положення №36.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно підкреслено судом першої інстанції, додана до позовної заяви та завірена ОСОБА_2 копія ордеру від 17.12.2018 року серії КВ №418308 на надання правової допомоги ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» за договором про надання правової допомоги від 21.06.2016 року №21-06/16/ЮО (а.с. 10), містить відмітку про те, що його видано АО «Бона Фідес». Разом з тим, всупереч вимог Положення №36, вказаний ордер, будучи виданий адвокатським об'єднанням, не містить підпису його керівника, засвідченого печаткою.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, що надання до позовної заяви копії ордеру, який не містить обов'язкових реквізитів, дає підстави стверджувати, що остання підписана особою, яка не має права її підписувати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 26.07.2018 року у справі № 809/258/18, від 03.10.2018 року у справі № 826/7342/18 та від 22.10.2018 року у справі № 826/3582/17.

При цьому, на обов'язку суду перевірити наявність і належне оформлення наданих адвокатом документів звертав увагу і Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі № 807/185/18, зазначивши у постанові від 05.03.2019 року у справі № 823/2373/18, що це не є обмеженням гарантованого права на доступ до суду.

Надаючи оцінку посиланням Апелянта на неврахування судом першої інстанції положень ст. 58-1 Господарського кодексу України щодо відсутності обов'язку у суб'єкта господарювання скріплювати печаткою документи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон) організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з'їзд адвокатів України.

Правовий статус Ради адвокатів України регламентовано, зокрема, статтею 55 Закону.

Приписи п. 14 ч. 4 ст. 55 Закону визначають, що Рада адвокатів України виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з'їзду адвокатів України, до яких, як вбачається зі змісту ст. 26 вказаного Закону, належить повноваження затверджувати типову форму ордера.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що в силу положень ч. ч. 1, 3 ст. 57 Закону рішення з'їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов'язковими до виконання всіма адвокатами.

Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Тобто, набувши статус адвоката, особа бере на себе, поряд з іншим, обов'язок із дотримання правил та норм, встановлених органами адвокатського самоврядування, які, як вже було зазначено вище, є обов'язковими для виконання. На переконання судової колегії, встановлення безпосередньо самоврядними органами адвокатури правил поведінки, у тому числі щодо вимог з оформлення документа, який підтверджує повноваження адвоката бути представником особи, якій надається правова допомога, свідчить про обов'язковість їх дотримання всіма суб'єктами адвокатської діяльності.

Відтак, не заперечуючи твердження Апелянта про те, що положеннями ст. 58-1 ГК України передбачено відсутність обов'язку суб'єкта господарювання забезпечувати скріплювання печаткою документи, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що необхідність такого реквізиту ордера як скріплення печаткою юридичної особи підпису керівника адвокатського об'єднання встановлена безпосередньо органами адвокатського самоврядування та є обов'язковою вимогою, яка наразі чинна.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовом до суду.

Разом з тим, надання до позовної заяви копії договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» і АО «Бона Фідес» разом з копією ордеру, виданого від імені такого адвокатського об'єднання, однак не підписаного його керівником та, відповідно, без скріплення такого підпису печаткою юридичної особи, дає обґрунтовані підстави вважати про відсутність повноважень в ОСОБА_2 на представництво інтересів ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» у суді з правом подання та підписання документів від імені вказаного товариства.

Враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, з огляду на те, що наявні у суду першої інстанції на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі матеріали позбавляли можливості ідентифікувати ОСОБА_2 як такого, що уповноважений представляти інтереси ТОВ «ДОЗСТ «Славутич» у судах, колегія суддів вважає обґрунтованим постановлення ухвали про повернення позовної заяви скарги.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 169, 240, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу «Славутич» - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 03» квітня 2019 року.