Справа № 2-а-524/11
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-524/11 Суддя (судді) першої інстанції: Лісовська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменко В.О.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернулась до Деснянського районного суду у місті Києва із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2-а-524/11 від 04 лютого 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким установити судовий контроль за виконанням відповідного судового рішення. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з порушенням вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_3 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком, та державну пенсію не менше 8 мінімальних пенсій за віком за період з 24 червня 2010 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року вищевказану постанову Деснянського районного суду м.Києва від 04.02.2011 року залишено без змін.

На виконання судового рішення позивачці були видані виконавчі листи для пред'явлення їх до виконання.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.10.2016 року замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню постанови Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року по справі № 2а-524/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити дії з Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва - на Лівобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 01.02.2017 року позивачці ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.12.2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню постанови Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року по справі № 2а-524/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити дії з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - на Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16).

У лютому 2019 року позивач повторно звернулась до Деснянського районного суду місті Києва із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2-а-524/11 від 04 лютого 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого судового рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим для учасників справи.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов'язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід'ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч. 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб'єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

З огляду на викладене, колегія суддів акцентує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб'єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов'язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов'язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов'язком.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо можливості встановлення судового контролю на стадії ухвалення рішення є помилковим.

При цьому, за правилами статті 382 КАС України, вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення належить до повноважень того суду, який ухвалив таке рішення, а тому оспорювана ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду заяви Позивача.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду заяви.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року - скасувати.

Справу № 2-а-524/11 направити до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду заяви.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 04.04.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма