Справа № 1340/5183/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1618/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Коваля Р.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Гулкевич З.І., м. Львів) у справі №1340/5183/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) в якому просила визнати відмову Управління пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області від 11.10.2018 р протокол №60 в призначенні пенсії неправомірною; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області зарахувати ОСОБА_2 трудовий стаж роботи з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком; призначити виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, а саме з 25.03.2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано протокол Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) №60 від 11.10.2018 р про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) зарахувати трудовий стаж роботи ОСОБА_2 за період з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р на посаді машиністки Золочівського РВ ЛКСМ.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) призначити пенсію за віком ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що відповідно до довідки №1642/у-2 виданої Державним архівом Львівської області від 13.09.2018 року, ОСОБА_2 у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Золочівського РК ЛКСМУ за 1979-1980 роки не значилася, розпорядження про прийняття і звільнення відсутні, тому апелянт вважає, що позивачка у спірний період на даному підприємстві не працювала.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-5521/19 від 12 березня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Позивач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що 05.10.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Золочівського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Протоколом Золочівського об'єднаного управління ПФУ від 11.10.2018 р.№60 відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком, оскільки заявником не подано підтверджуючих документів , за період роботи в машиністкою Золочівського РВ ЛКСМ У з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р та період роботи машиністкою Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва з 01.04.1980 по 02.06.1980, тому вказані періоди не можуть враховуватися при призначенні пенсії. Згідно поданих документів та відомостей з системи персоніфікованого обліку з позиції відповідача підтверджується лише 24 роки 7 місяці 2 днів страхового стажу, чого не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Згідно ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 працювала у такий період:

-з 01.07.1979 р. по 30.03.1980 р. позивач працювала на посаді машиністки Золочівського РВ ЛКСМ "Більшовик";

-з 01.04.1980 р. по 02.06.1980 р. працювала на посаді Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва;

-з 25.08.1980 р. по 12.01.1981 р. працювала на Золочівському цукровому заводі;

-з 22.01.1981 р. по 04.06.1981 р. - працювала в Комбінаті комунальних підприємств;

-з 26.08.1981 р. по 19.02.1990 р. працювала в Золочівському відділі статистики;

-з 21.02.1990 р. по 30.06.1994 р. - працювала на посаді монтажник-радіооператор МВП "Ремезівка";

-з 02.08.2002 р. по 27.07.2003 р. - виплата допомоги по безробіттю;

-з 12.08.2003 р. по 07.02.2004 р. виплата допомоги по безробіттю.

-з 12.08.2003 р. по 07.02.2004 р. виплата допомоги по безробіттю.

Згідно довідки про наявний страховий стаж, до страхового стажу зараховано також навчання за фахом, догляд за дитиною до 3 років та догляд за пенсіонером, тобто загальний стаж роботи позивача складає 25 років 4 місяці.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач народилась 25 березня 1960 року, що підтверджується копією її паспорта, відтак з урахуванням приписів ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" досягла пенсійного віку.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, основною умовою для призначення позивачу пенсії за віком з урахуванням її стажу роботи є її трудова книжка з відповідними записами.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.11.2018 р. у справі №235/4176/17 (провадження № К/9901/34602/18), від 22.11.2018 р. у справі № 497/118/15-а (провадження № К/9901/4808/18), від 28.02.2018 р. у справі №428/7863/17 (провадження № К/9901/4552/17).

Пунктом 7 Порядку встановлено вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

На підставі записів трудової книжки ОСОБА_2 встановлено, що вона працювала машиністкою Золочівського РВ ЛКСМ У з 01.07.1979 р. по 30.03.1980 р. машиністкою Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва з 01.04.1980 по 02.06.1980, запис здійснено в трудовій книжці на підставі заяви, про що свідчить відповідна печатка навпроти кожного з цих записів.

Так як зазначав апелянт у своїй апеляційній скарзі, листом від 13.09.2018 року №1672/у-2 державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації повідомив позивачку, що відомості нарахування заробітної плати працівникам Золочівського РК ЛКСМУ за 1979-1980 рр. не значяться. Розпорядження про прийняття і звільнення ОСОБА_2 відсутні.

Однак, довідкою від 01.10.2018 р №П-541 архівний відділ Золочівської районної державної адміністрації Львівської області повідомив відповідача про те, що документи Золочівського РК ЛКСМУ на зберігання до архівного відділу стосовно ОСОБА_2 не передавались та документи міжколгоспного управління капітального будівництва на зберігання до архівного відділу теж не передавались.

Щодо не зарахування відповідачем стажу роботи з 01.07.1979 по 30.03.1980 у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та неправильних записів у трудовій книжці, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.п. 2.25 та 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Відповідач не зарахував стаж роботи з 01.07.1979 по 30.03.1980 у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та неправильних записів у трудовій книжці.

Також слід зазначити, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб'єкта господарювання.

Дана правова позиція щодо відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Відповідно до п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з п.1.8 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

З матеріалів справи встановлено, що станом на дату прийняття відповідачем рішення про відмову у призначення позивачу пенсії ОСОБА_2 виповнилось 58 років та вона має необхідний стаж роботи відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При прийнятті протоколу №60 про відмову у призначенні пенсії відповідачем не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2018 року також підлягають задоволенню.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі №1340/5183/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Р. Й. Коваль