Справа № 606/304/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3172/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Марціцкою І.Б., час проголошення судового 13 год 28 хв у м. Теребовля) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Бідона Владислава Вікторовича) про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №633123 від 03.02.2019.

Позов мотивований тим, що при винесенні оспорюваної постанови посадова особа відповідача не вірно застосувала положення ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки такою передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Натомість у разі порушення вимог п.9.8 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР, Правила), інспектор повинен був застосувати ст.125 цього Кодексу.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.03.2019 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.03.2019 та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Особи, які беруть участь по справі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою серії НК №633123 від 03.02.2019 позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Суть правопорушення за її змістом полягала в тому, що ОСОБА_3 03.02.2019 о 13 год 40 хв, на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, керував транспортним засобом марки «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду позивач визнав той факт, що під час руху автомобіля він не увімкнув ближнє світло фар в світлу пору доби поза межами населеного пункту, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР, відповідальність за яке передбачена саме ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, в тому числі, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням ПДР, зокрема, за керування автомобілем з не увімкненим ближнім світлом фар.

На підтвердження порушення позивачем пункту 9.8 ПДР відповідачем, відповідно до статті 251 КУпАП, надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення.

Зокрема, вказаним відеозаписом зафіксовано порушення щодо не ввімкнення ближнього світла денних ходових вогнів поза межами населеного пункту. Крім того, з вказаного відео нагрудної камери поліцейського, також вбачається, що позивач в ході розмови визнав вчинення ним адміністративного правопорушення та погодився з ним, а також не заперечував проти винесення оспорюваної постанови.

Як вже було зазначено вище, пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем було порушено ч.2 ст.122 КУпАП через недодержання вимог ПДР, що проявилося у керуванні транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла.

Під час судового засідання в суді першої інстанції позивач визнав, що ним дійсно було порушено вимоги ПДР, разом з тим не погодився з кваліфікацією інкримінованого йому правопорушення.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним доводами апелянта щодо неправильної кваліфікації вчиненого ним правопорушення, позаяк такі не мають жодного об'єктивного обґрунтування, оскільки саме ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами .

Згідно п.1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу, як вважає позивач.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач рух автомобіля здійснював саме у світлу пору доби і не заперечив рух свого автомобіля без ввімкнення ближнього світла фар за межами населеного пункту.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Покликання апелянта на те, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР, що спростовує доводи відповідача про те, що п.9.8 ПДР фактично визначає порядок використання зовнішніх світлових приладів протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, з огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає безпідставними та не обґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції також звертає увагу та те, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року по справі № 606/304/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 03.04.2019.