Справа № 640/3104/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 квітня 2019 року м. Київ № 640/3104/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко А.І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання дій протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

-визнати незаконною дію заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. у тому, що вона у постанові про повернення виконавчого документу стягувану від 12 лютого 2018 року у виконавчому провадження №51109744 постановила про винесення в окреме провадження постанов про стягнення виконавчого збору;

-скасувати постанови від 22 лютого 2018 року, винесені заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №55861620 та про арешт майна боржника ВП №55861620.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року позов залишено без руху з наданням часу для усунення недоліків позову шляхом надання суду:

- копії паспорту громадянина України ОСОБА_3;

- оригіналу документу про доплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом майнового характеру у розмірі 768,40 грн

- належним чином завірених копій письмових доказів, якими позивач обґрунтовує позов;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву разом із копією паспорту, документом про сплату судового збору, заявою про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що обставини, що зумовили звернення до суду з даним позовом стали відомі представнику позивача 11 квітня 2018 року.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Так, з матеріалів позову вбачається, що про наявність обставин, що зумовили звернення до суду з даним позовом позивач дізнався 11 квітня 2018 року, проте з даним позовом звернувся до Окружного адміністративного суду лише 21 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку визначеного статтею 287 Кодексу адміністративна судочинства України.

Судом встановлено, що 12 квітня 2018 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним дій заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. у тому, що вона у постанові про повернення виконавчого документу стягувану від 12 лютого 2018 року у виконавчому провадження №51109744 постановила про винесення в окреме провадження постанов про стягнення виконавчого збору, скасування постанов від 22 лютого 2018 року, про відкриття виконавчого провадження ВП №55861620 та про арешт майна боржника ВП №55861620.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року по справі №826/6270/18 позов ОСОБА_1 залишено без руху та, в подальшому, ухвалою від 18 липня 2018 року позов повернуто позивачеві.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що про наявність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2018 року він дізнався 19 лютого 2019 року.

Суд зауважує, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року по справі №826/6270/18 оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень 24 липня 2018 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75380453).

Суд зазначає, що звернувшись до суду з адміністративним позовом, позивач повинен усвідомлювати можливість настання певних наслідків з метою вчасного та повного виконання покладених на нього Кодексом адміністративного судочинства України обов'язків.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Проте, фактично позивач не цікавився провадженням у справі №826/6270/18, що унеможливило вирішення спірних правовідносин у строк визначений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду. Проте, якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг строку звернення до суду не переривається.

Аналогічна правова позиція щодо переривання строків звернення до суду викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року №6-1763цс16 та у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-895цс15.

Тобто, звернення до суду з позовною заявою, яка не відповідає вимогам процесуального законодавства, та, в подальшому, її повернення позивачеві, не може бути розцінено як переривання перебігу встановлених строків для звернення до суду або поважністю причини пропуску такого строку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15 лютого 2018 року по справі №800/499/17 строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов'язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов'язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

З урахуванням вказаного суд визнає неповажними підстави, на які посилається позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, наданому після залишення такого позову без руху, визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.

Керуючись статтями 160, 161, частиною 2 статті 123, пунктом 9 частини 4 статті 169, частиною 8 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави, вказані ОСОБА_3 у заяві від 25 березня 2019 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду.

3. Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко