Справа № 308/11777/18
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє Дудурич І.В. до Заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

встановив:

17.10.2018 року позивач ОСОБА_2, в інтересах якого діє Дудурич І.В., звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальнику управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил №4141/30500/18 від 26.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.06.2018 року ОСОБА_2 в'їхав на територію України через пункт пропуску «Чоп-Захонь» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС на автомобілі марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 в митному режимі транзит. 19.06.2018 року сталася поломка автомобіля - пошкодження електрообладнання автомобіля та був транспортований для діагностики та ремонту до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_5 Позивач планував виїхати за межі митної території через Львівську митницю ДФС в 10 денний термін, однак його повідомили, що ремонт автомобіля займе тривалий час, у зв'язку з чим 22.06.2018 року позивачем подано заяву Закарпатській митниці ДФС про неможливість вивезення даного автомобіля через обставини непереборної сили - раптова поломка автомобіля. Автомобіля знаходився на ремонті з 19.06.2018 року по 28.08.2018 року, що підтверджується довідкою СТО ФОП ОСОБА_5 №28/5/08/18 від 28.08.2018 року. Після ремонту позивач в'їхав на найближчий пункт пропуску з метою вивезення автомобіля за межі України, під час проходження митного огляду інспектора митниці повідомлено про причини неможливості вивезти даний транспортний засіб та надано відповідні документи, однак не зважаючи на це було складено протокол про порушення митних правил №4141/30500/18 від 28.08.2018 року, про наявність в діях ОСОБА_2, ознак порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. У зв'язку з чим, 26.09.2018 року відповідачем винесена оскаржувана постанова.

Позивач зазначає, що він зобов'язаний був доставити автомобіль протягом 10 діб, а саме до 25.06.2018 року , а не до 20.06.20148 року як визначено в оскаржуваній постанові. Так, в межах встановленого законом терміну транзиту, а саме 22.06.2018 року ним подано заяву до Закарпатської митниці про неможливість вивезення автомобіля. Таким чином твердження відповідача в оскаржуваній постанові, що позивач із заявою, яка б містила відомості що надають можливість ідентифікувати транспортний засіб як такий, що перебуває під митним контролем, а також інформацією про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили не звертався, не відповідає дійсності.

31.10.2018 року представник відповідача подано відзив на адміністративний позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних позивач у повному обсязі. Свої вимоги мотивуючи тим, що позивач з приводу перевищеного, встановленого ст. 95 МК України, строку доставки товарів, що перебувають від митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, митних або інших документів на ці товари відмовився, усно пояснив, що автомобіль знаходиться на ремонті. А в підтвердження поломки надав довідку СТО ФОП ОСОБА_5 №28/5/08/18 від 28.08.2018 року згідно якої транспортний засіб ремонтувався з 19.06.2018 р. по 28.08.2018р, розрахункову квитанцію №791417 від 28.08.2018р., акт здачі-прийняття робіт №28/5/08/18 від 28.08.2018, наряд-заказ №28/5/06/18 від 19.06.2018, копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В04 №213318, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.03.2016 року, копію витягу з реєстру платників єдиного податку №844/07-01-13 від 15.06.2018р. А також подано копію заяви до Закарпатської митниці ДФС про неможливість вивезення автомобіля датовану ним та прийняту митницею 22.06.2018р. без вихідного та вхідного номерів. Однак жодних документів, які б свідчили про наявність обставин непереборної сили, аварії, протиправних дій третіх осіб не надав. Відповідач зазначає, що несправний стан та ремонт автомобіля не міг завадити ОСОБА_2 вивезти даний автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способі чи засобів. З довідки СТО ФОП ОСОБА_5 №28/5/08/18 від 28.08.2018р. вбачається, що ремонт автомобіля проводився внаслідок звичайного зносу частини автомобіля та ніяким чином не підтверджує факт аварії чи дії непереборної сили. А заява ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС від 22.06.2018 р. подана після закінчення встановленого законом терміну транзиту. Отже позивач зобов'язаний був доставити автомобіль марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 до органу доходів і зборів призначення у термін до 20.06.2018 року включно у випадку переміщення у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС та до 25.06.2018 року включно у випадку переміщення в зоні діяльності іншої митниці або вчинити інші дії визначені Митним кодексом України.

15.11.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, який вважають необґрунтованим, оскільки твердження відповідача, про те що позивач не звертався до митного органу із відповідно заявою не відповідає дійсності, оскільки 22.06.2018 подану таку заяву про неможливість вивезення автомобіля, в якій вказано всі обов'язкові відомості, передбачені вимогами Порядку виконання митних формальностей. А також позиція відповідача, про те що несправний стан автомобіля не міг завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомого інших спосіб чи засобів є неправомірно, оскільки обов'язок транспортування автомобіля у випадку його поломки та ремонту на лафеті або за допомогою буксирування не передбачений жодним законом чи підзаконними актами.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, проте представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дудурич І.В. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позові підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти адміністративного позову заперечує в повному обсязі, просить відмовити у задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходиться до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З протоколу про порушення митних правил №4141/30500/18 від 28.08.2018 року (а.с. 11-13) видно, що ОСОБА_2 15.06.2018 року через пункт пропуску «Чоп-Захонь» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ввіз автомобілі марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 та вивіз його 28.08.2018 року, чим перевищив термін перебування з метою транзиту вказаного автомобіля на митній території України більше ніж на 10 днів та порушив вимоги ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно постанови у справі про порушення митних правил №41411/30500/18 від 26.09.2018 року (а.с. 8-10) за протоколом №4141/30500/18 від 28.08.2018 року на ОСОБА_2 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Згідно акту №28/5/08/18 від 28.08.2018р. здачі-прийняття робіт (а.с. 36), наряду-заказу №28/8/06/18 (а.с.39), довідки №28/5/08/18 від 28.08.2018р.(а.с.31) видно, що автомобіль марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 знаходився на ремонті (ремонт електрообладнання) у ФОП ОСОБА_5 (а.с. 40-43) з 19.06.2018 року по 28.08.2018 року і згідно заяви ОСОБА_2 від 22.06.2018 року (а.с.32) він повідомив митницю про те, що автомобіль знаходиться в ремонт.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 115.06.2018 року завіз на митну територію України автомобілі марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2, повинен був його вивезти у термін до 20.06.2018 року включно у випадку переміщення у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС та до 25.06.2018 року включно у випадку переміщення в зоні діяльності іншої митниці або вчинити інші дії визначені Митним кодексом України, але не зміг цього зробити із-за поламки автомобіля та вимушений був поставити автомобіль на ремонт. Автомобіль знаходився в ремонті з 19.06.2018 року по 28.08.2018 року. При цьому 22.06.2018 року ОСОБА_2 подав заяву до митниці про перебування автомобіля на ремонті.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту постанови, під час провадження в справі ОСОБА_2 надав заяву про знаходження автомобіля марки «VW» модель «SHARAN» кузов НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 в ремонті.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Станом на момент виявлення правопорушення (28.08.2018 року) термін перебування транспортного засобу на митній території України перевищив 10 діб.

При цьому, позивачем надано інспектору митниці документи, а саме довідку СТО ФОП ОСОБА_5 №28/5/08/18 від 28.08.2018 року розрахункову квитанцію №791417 від 28.08.2018р., акт здачі-прийняття робіт №28/5/08/18 від 28.08.2018, наряд-заказ №28/5/06/18 від 19.06.2018, копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В04 №213318, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.03.2016 року, копію витягу з реєстру платників єдиного податку №844/07-01-13 від 15.06.2018р., а також копію заяву до Закарпатської митниці ДФС про неможливість вивезення автомобіля.

Таким чином, на думку суду, позивачем ОСОБА_2 не було належно виконано свій обов'язок, передбачений ч. 1 ст. 192 МК України, щодо термінового повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України в частині визнання його винним винесена правомірно, оскільки позивачем фактично було допущено порушення вимог митного законодавства.

Разом із тим, суд вважає, що існує можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. Оскільки у період з 19.06.2018 року по 28.08.2018 автомобіль перебував на ремонті, а тому належить врахувати ту обставину, що позивач навіть якщо і допустив правопорушення, то за умови необхідності відремонтувати автомобіль, ремонт якого настав з незалежних від нього причин.

Водночас, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу правопорушника, який раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягався, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності надавав митному органу документи про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, що суттєво та значно зменшує ступінь його вини, а відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід змінити, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

виріш ив:

Позовну заяву позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє Дудурич І.В. до Заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 в справі про порушення митних правил №4141/30500/18 від 26.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., змінити, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов