Справа № 2340/2721/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2721/18 Суддя першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої Анни Миколаївни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року, повний текст якого складено 05 листопада 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_3 (далі - Позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої Анни Миколаївни (далі - Відповідач, Уповноважена особа) про:

- визнання протиправним та скасування рішення, що викладене Уповноваженою особою у повідомленні про нікчемність правочину за вих. 1461 від 28.07.2017 року, зміст якого було доведено листом за вих. №271 від 18.06.2018 року;

- зобов'язання Уповноваженої особи визнати кредитором ПАТ «Вектор Банк» та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк», а саме включити ОСОБА_3 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи №84 від 27.07.2017 року «Про встановлення факту нікчемності правочинів» в частині визнання нікчемним правочину щодо ОСОБА_3;

- зобов'язано Уповноважену особу внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк» шляхом включення вимог ОСОБА_3 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не встановлено обмежень в частині походження коштів вкладу, зарахування коштів на поточний рахунок Позивача здійснено до моменту віднесення банку до категорії неплатоспроможних, доказів пов'язаності операції із зарахування коштів на рахунок ОСОБА_3 з операцією зняття коштів ТОВ «Урожай Центр» Уповноваженою особою не надано, а тому твердження Відповідача про нікчемність правочину є безпідставним. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з метою повного та всебічного захисту прав Позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ про визнання правочину нікчемним в частині, що стосується ОСОБА_3, а також зобов'язати Уповноважену особу включити вимоги останньої до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк».

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що про порушення своїх прав Позивач дізнався у серпні 2017 року, у той час як звернувся до суду із даним позовом у липні 2018 року. Крім того, вказує, що проведення операції із зарахування коштів на рахунок Позивача здійснено без фактичного внесення таких коштів на рахунок, вказані операції здійснювалися з метою дроблення вкладу ТОВ «Урожай Центр», а відтак такий правочин є нікчемним в силу положень п. п. 1, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_3 не надано доказів внесення на свій поточний рахунок готівкових коштів в сумі 150 000,00 грн. Поряд з іншим, наголошує на передчасності висновку суду про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання Відповідача включити Позивача до реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «Вектор Банк», оскільки доказів звернення ОСОБА_3 до Уповноваженої особи з вимогою кредитора матеріали справи не містять.

Після усунення визначених в ухвалі від 08.01.2019 року про залишенні апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.03.2019 року, яке у подальшому, у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів, було відкладено на 03.04.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що про порушення своїх прав Позивач дізнався зі змісту повідомлення про нікчемність правочину, направленого на запит від 18.06.2018 року, а тому строк звернення до суду не пропущено. Підкреслює, що жодних належних і допустимих доказів нікчемності правочинів щодо перерахування коштів Уповноваженою особою не надано. Стверджує, що відсутність у позовній заяві реквізитів договору про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи не може бути підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки факт їх існування визнано Уповноваженою особою у відзиві на позов. Крім того, звертає увагу, що вимоги Позивача щодо включення останнього до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк» знаходяться у межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, а тому не можуть вважатися погашеними на підставі закінчення строку подачі заяви про включення Позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, залишивши позовну заяву без розгляду, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 23.12.2016 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір №ПФ-23-1-1759/3093 про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи, за умовами банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 в національній/іноземній валюті згідно заяви клієнта (т. 1 а.с. 59-68).

Крім того, 01.02.2017 року згідно виписки з особового рахунку НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 76-77) на вказаний рахунок ОСОБА_3 були внесені готівкові кошти в сумі 150 000,00 грн.

02.03.2017 року на підставі рішення Правління Національного банку України від 02.03.2017 року №112-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Вектор Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №853 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Вектор Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Вектор Банк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 03.03.2017 до 02.04.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Вектор Банк», визначені статтями 37-39 Закону, Додусенку Володимиру Івановичу строком на один місяць з 03.03.2017 до 02.04.2017 включно (т. 1 а.с. 40-44).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Вектор Банк» Додусенка В.І. від 06.03.2017 року №29 було призначено перевірку документів, пов'язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних, рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам (т. 1 а.с. 48-50).

22.03.2017 року на підставі рішення Правління Національного банку України від 21.03.2017 №163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» виконавчою Дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №1104 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Вектор Банк» та делегування повноважень ліквідатора банк», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Вектор Банк» з 22.03.2017 до 21.03.2019 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Вектор Банк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону №4452, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, Савельєвій Анні Миколаївні строком на два роки з 22.03.2017 до 21.03.2019 включно (т. 1 а.с. 45-47).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, наказом Уповноваженої особи від 22.03.2017 року №46 призначена наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Вектор Банк» Додусенка В.І. від 06.03.2017 року №29 перевірка була продовжена, затверджено персональний склад Комісії та зобов'язано надати висновки уповноваженій особі у строк до 24.03.2017 року (т. 1 а.с. 51-53).

Наказом Уповноваженої особи від 27.07.2017 року №84, враховуючи наявність підстав нікчемності правочинів (договорів), передбачених п. п. 1, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо банківських операцій, які здійснювались ПАТ «Вектор Банк» (транзакцій в АБС банку про зарахування чи списання коштів за рахунками вкладників з метою протиправної зміни фінансових зобов'язань Банку перед особами, вклади яких не гарантується ФГВФО, на зобов'язання перед особами, вклади яких підпадають під такі гарантії, без фактичного внесення чи зняття готівки, у позаопераційний час банку, в період дії обмежень, встановлених рішенням Правління НБУ від 26.01.2017 за №51-рш/БТ із наступними змінами), встановлено факт нікчемності правочинів згідно з переліком та з підстав, зазначених у додатку №1 до наказу (т. 1 а.с. 54-55).

28.07.2017 року Уповноваженою особою на адресу ОСОБА_3 направлено повідомлення №1461 про те, що транзакція ПАТ «Вектор Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_3 грошових сум з призначення платежу «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_3» на суму 150 000,00 грн., дата вчинення транзації 01.02.2017 року, час вчинення транзакції 17:38, є нікчемним правочином з підстав, визначених п. п. 1, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т. 1 а.с. 105-106).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 2, 4, 26, 27, 28, 38, 45, 48, 49, 52 Закону України «Про систему гранування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 215, 1049, 1066 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд першої інстанції прийшов до висновку, що в Уповноваженої особи були відсутні правові підстави для віднесення правочину до нікчемного, а відтак належним способом захисту прав Позивача є визнання протиправним та скасування наказу Відповідача в частині, що стосується ОСОБА_3, а також зобов'язання Уповноваженої особи включити її до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк».

Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, положення процесуального закону пов'язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, а також зі змісту наданих Уповноваженою особою на виконання вимог суду апеляційної інстанції документів, повідомлення від 28.07.2017 року №1461 про те, що транзакція ПАТ «Вектор Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_3 грошових сум з призначення платежу «Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_3» на суму 150 000,00 грн., дата вчинення транзації 01.02.2017 року, час вчинення транзакції 17:38, є нікчемним правочином з підстав, визначених п. п. 1, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т. 1 а.с. 105-106) направлено на адресу ОСОБА_3 28.07.2017 року згідно даних журналу реєстрації вихідних документів ПАТ «Вектор Банк» за липень 2017 року та отримано останньою особисто 01.08.2017 року (т. 1 а.с. 128).

Тобто, дізнавшись про віднесення трансакції щодо перерахування коштів на суму 150 000,00 грн. до нікчемних 01.08.2017 року, ОСОБА_3 не скористалася правом звернення до суду за захистом своїх прав у межах шестимісячного строку, як того вимагають положення ч. 2 ст. 122 КАС України. Наведене, на думку судової колегії, свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та його поновлення.

При цьому, твердження суду першої інстанції про те, що наявна у матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 107) та результати відстеження поштового відправлення (т. 1 а.с. 108) містять суперечливу інформацію щодо дати отримання повідомлення від 28.07.2017 року №1461, а тому не можуть вважатися належним доказом його отримання, судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 Правил надання послуг поштового зв'язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно п. 106 даних Правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Зі змісту наведених норм випливає, що момент вручення поштового відправлення підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, поштового переказу, а не інформацією, що міститься на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта».

При цьому, на переконання судової колегії, відмінність у даті отримання ОСОБА_3 поштового відправлення №456, зазначеній у повідомленні про вручення поштового відправлення (01.08.2017 року) та даті, вказаній у результатах його відстеження (02.08.2017 року), не мають суттєвого значення у межах даної справи для вирішення питання про дотримання Позивачем строків звернення до суду, оскільки, як було встановлено вище, із даним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду 09.07.2018 року, тобто більш ніж через одинадцять місяців з моменту, коли вона дізналася про порушення своїх прав.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 року у справі №826/15056/16, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об'єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 року у справі № 815/91/18.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов'язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п'ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Оскільки протягом більше одинадцяти місяців Позивачем не ставилося питання щодо правомірності прийнятого Уповноваженою особою рішення та невчинення останньою дій щодо включення ОСОБА_3 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Вектор Банк», то подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин тривалого зволікання із його оскарженням матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об'єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду. Належної оцінки відповідним обставинам, як вірно зазначив Апелянт, не було надано судом першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої Анни Миколаївни - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 03» квітня 2019 року.