Справа № 431/1708/19
Суддя: Логвіненко Т. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/1708/19
Провадження 2-а/431/19/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Логвіненко Т.Г.,

за участі секретаря с/з Гапотченко І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,документ, що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Індії НОМЕР_1, виданий 06.03.2014 в м. Чандигар Республики Индия,

перекладача Осипової О.О.,

розглянувши в залі судових засідань Старобільського районного суду в м. Старобільськ адміністративний позов Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 (ОСОБА_7 про затримання іноземця з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідача було затримано 16 березня 2019 року о 09 годині 20 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Троїцьке» Луганського прикордонного загону за незаконне перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну на напрямку н.п. Солонці (РФ) - Судьбінка (Укр.), в районі 813 інформаційного покажчика на відстані 1000 метрів від лінії Державного кордону України в складі групи з 8 осіб. Своїми діями даний громадянин вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В ході з'ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, 16.03.2018 року з метою потрапити до країн Європейського Союзу здійснив незаконний перетин державного кордону безпосередньо з території Російської Федерації, що підтверджується наявними матеріалами. В подальшому, відповідно до положень ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідача затримано на термін до трьох діб з метою з'ясування обставин правопорушення. Про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця. Відповідач, жодних підстав для перебування на території України у відповідності до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не має.

Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію» 05.06.13 ратифіковано «Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію» (далі Угода).

Згідно із ст. 3 Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа:

- в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства.

З наведеного вбачається, що Україна, у відповідності до міжнародної Угоди має здійснювати реадмісію осіб, зокрема громадян третіх держав і осіб без громадянства, які потрапили на територію України з території Російської Федерації із порушенням встановлених законодавством норм.

Частиною 1 статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

17 березня 2019 року начальником Луганського прикордонного загону стосовно громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення про примусове повернення з України, яке виконати відмовляється, аргументуючи тим, що в країну походження повертатися наміру не має. Родинні зв'язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. Україну він розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема те, що відповідач законних підстав перебувати на території України не має, у останнього коштів на повернення, внесення застави немає, джерело доходу на території України, родичі відсутні, українською мовою не володіє.

Згідно із п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином, відповідач є нелегальним мігрантом, підстав для законного перебування на території України не має та підлягає видворенню з території України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши адміністративний позов та додані до нього матеріали, приходить до наступного:

Відповідача було затримано 16 березня 2019 року о 09 годині 20 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби «Троїцьке» Луганського прикордонного загону за незаконне перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну на напрямку н.п. Солонці (РФ) - Судьбінка (Укр.), в районі 813 інформаційного покажчика на відстані 1000 метрів від лінії Державного кордону України в складі групи з 8 осіб. Своїми діями даний громадянин вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідача затримано на термін до трьох діб з метою з'ясування обставин правопорушення.

Про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця.

Відповідач, жодних підстав для перебування на території України у відповідності до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не має.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч. ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав.

Керуючись ст.ст.12, 20, 160, 243, 257, 258, 259, 260, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 (шість) місяців. В разі відсутності місць в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМСУ, вищезазначену особу утримувати у відомчих місцях тимчасового тримання Держприкордонслужби України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Старобільського районного суду

Луганської області Т.Г. Логвіненко