Справа № 580/12/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

Київ

справа № 580/12/17

провадження № К/9901/22613/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Білоуса О. В.,

розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2, Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, Лебединської державної районної адміністрації Сумської області, Лебединської районної ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Стеценко В. А., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Макаренко Я. М., (головуючий), Мінаєвої О. М., Шевцової Н. В.

І. Суть спору:

1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2, в якому просив:

1.1. визнати протиправними дії сільського голови ОСОБА_2 щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву позивача від 3 червня 2016 року № 170;

1.2. визнати протиправними дії сільського голови ОСОБА_2 щодо надання відповіді не по суті запитання, ненадання інформації на питання 7 і 7,1 заяви від 3 червня 2016 року № 170;

1.3. зобов'язати відповідача повторно розглянути питання 7 та 7,1 заяви від 3 червня 2016 року № 170 у відповідності до Закону України «Про звернення громадян»;

1.4. вирішити питання розподілу судових витрат на підставі наданого розрахунку.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.06.2016 року в порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян» він подав заяву № 170 до голови Будильської сільської ради ОСОБА_2, у якій просив розглянути ряд питань, вчинити певні дії та надати конкретну інформацію. У відповідь на заяву, ним було отримано, відправлений із запізненням на три дні, лист Будильської сільської ради від 1 липня 2016 року № 02-20/611, у якому йому не надано відповіді на ряд питань його заяви.

3. У судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтримав та уточнив свої позовні вимоги, повідомив суду, що вважає порушеним 30 денний строк на надання йому відповіді, так як з поштового штемпеля на конверті дізнався, що лист з відповіддю на його звернення надійшов до поштового відділення після 06.07.2016 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, що пов'язані з прибуттям до суду, а саме: витрати, пов'язані з переїздом на судові засідання з с. Будилки до м. Лебедина та у зворотному напрямку (6 разів) на суму 58,88 гривень; добові витрати, пов'язані з переїздом до м. Лебедина в сумі 210 гривень, виходячи з розміру 30 гривень, за кожну поїздку; компенсацію за відрив від звичайних занять - в розмірі 717,95 гривень Всього просив відшкодувати йому витрат на загальну суму 986,83 гривень.

4. Усною ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 14 березня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі співвідповідачів: Будильську сільську раду Лебединського району Сумської області, Лебединську державну районну адміністрацію Сумської області, Лебединську районну раду Сумської області.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи.

5. 3 червня 2016 року в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», позивач звернувся із заявою № 170 до голови Будильської сільської ради ОСОБА_2, у пунктах 7 та 7.1 якої, просив його проінформувати:

5.1. чи ідентифіковані відходи хімікалій з хімічного складу в с. Будилка, чи віднесені до категорій і класифікаційних груп, виходячи з їх походження, складу, стану, небезпеки для довкілля, здоров'я людини, технологічних можливостей утилізації;

5.2. про екологічну небезпеку від перебування на хімічному складі в с. Будилка відходів хімікалій, повідомити їх назву, кількість, клас небезпеки, їх склад тобто перерахувати отруйні та небезпечні речовини з яких складаються хімікати і на які речовини розкладаються, а також вплив хімікатів на здоров'я людей і землю та межу їх розповсюдження;

5.3. про причини за яких зазначені хімікати до сьогодні не вивезені.

6. За змістом листа голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області від 1 липня 2016 року № 02-20/611 позивачу надано відповідь на пункт 7 його заяви від 3 червня 2016 року за № 170, зокрема, позивача повідомлено, що в 2014 році відповідно до рішення Будильської сільської ради було виділено 400 тисяч гривень на ліквідацію неопізнаних заборонених і непридатних до використання хімічних засобів рослин на території Будильської сільської ради, кошти перераховані до районного консолідованого фонду. В тому ж році з території Будильської сільської ради вивезені неопізнані, заборонені і непридатні до використання хімічні засоби рослин та тари від них, в кількості 10997 кг. Залишилось на території Будильської сільської ради приблизно 4 тони неопізнаних, непридатних до використання хімічних засобів рослин. Договір на ліквідацію неопізнаних, непридатних до використання хімічних засобів рослин, був укладений Лебединською РДА.

7. Відповідь на заяву позивача від 3 червня 2016 року № 170 надано згідно з листом Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області від 1 липня 2016 року № 02-20/611. На підтвердження цій обставині відповідач надав копією журналу вихідної кореспонденції Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області за 2016 рік.

ІII. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

8. Лебединський районний суд Сумської області постановою від 1 серпня 2017 року в задоволені позовних вимог відмовив.

9. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що головою Будильської сільської ради ОСОБА_2 надано відповідь на пункти 7 і 7.1 заяви позивача в порядку, передбаченому чинним законодавством та в межах інформації, якою володіє орган місцевого самоврядування, в той час, як позивачем не було доведено існування у сільської ради можливості надати йому відповідь в обсягах, яких він вважає необхідними для задоволення його потреб. Також суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання відповідачем строків розгляду звернення позивача.

10. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 жовтня 2017 року:

10.1. скасував постанову Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 щодо ненадання відповіді на питання 7.1 заяви від 3 червня 2016 року № 170;

10.2. прийняв у цій частині нову постанову, якою визнав протиправними дії голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 щодо ненадання відповіді на питання 7.1 заяви позивача від 3 червня 2016 року № 170;

10.3. зобов'язав голову Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 повторно розглянути питання № 7.1 заяви від 3 червня 2016 року № 170 у відповідності до Закону України «Про звернення громадян»;

10.4. стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області на користь позивача витрати, пов'язані із прибуттям до суду та компенсацію за відрив від звичайних занять, у загальному розмірі 85,37 гривень.

10.5. в іншій частині постанову Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2017 року залишив без змін.

11. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідачем не було надано повної відповіді на питання 7.1 заяви позивача, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути питання 7.1 заяви від 3 червня 2016 року № 170.

12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними щодо несвоєчасного надання відповіді позивачу, оскільки суди дійшли висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується надання відповіді позивачу на його заяву з дотриманням строків, визначених Законом України «Про звернення громадян».

13. Також, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для компенсації позивачу добових витрат, у зв'язку з тим, що добові виплачуються працівникам, які перебувають у відрядження. Оскільки позивач не працює, тому на думку суду, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

14. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неповноту з'ясування судами обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

15. В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву позивача, а також судом апеляційної інстанції невірно та не у повному обсязі компенсовано судові витрати.

16. Крім того, позивач наполягає на порушенні судами норм матеріального права, оскільки суди попередніх інстанцій не стягнули з відповідача судовий збір за розгляд даної справи.

17. Автор касаційної скарги просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо протиправності дій голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 та задовольнити у цій частині позовні вимоги, а також змінити постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення на його користь судових витрат.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

18. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

19.1. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

19.2. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

20. Частини перша, друга статті 71 зазначеного Кодексу визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

21. За приписами статті 20 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (надалі - Закон України «Про звернення громадян») звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

V. Позиція Верховного Суду

22. З огляду на приписи статті 159 КАС України в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

23. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

24. Суди першої й апеляційної інстанцій дотримались викладеного не у повній мірі з огляду на таке.

25. Так, звернувшись до суду із цим позовом, позивач, серед іншого, наполягає га порушенні з боку відповідача визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», яка виявилась у несвоєчасному надання відповіді позивачу на його заяву.

26. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у вказаній частині, суди дійшли висновку про те, що лист відповідача зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області 1 липня 2016 року за № 02-20/611, а тому відповідь на заяву позивача від 3 червня 2016 року № 170 надано з дотриманням визначених Законом України «Про звернення громадян» строків.

27. Водночас наявна у матеріалах справи копія журналу вихідної кореспонденції Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області за 2016 рік, у якій зазначено дату та присвоєно номер вихідної кореспонденції листу, в якому надана позивачу відповідь на звернення позивача, не містить відмітки штемпелю установи поштового зв'язку про дату отримання даного листа для відправки адресатові. Інші докази, які б свідчили про дату передачі відповідачем листа до поштового відділення, матеріали справи не містять.

28. Отже, належні докази на підтвердження позиції відповідача, покладеної в основу висновків судів у згаданій частині позовних вимог, у матеріалах справи відсутні.

29. Натомість позивач під час судового розгляду наполягав на тому, що відповідь на його звернення від 3 червня 2016 року відповідач надав лише 6 липня 2016 року, що засвідчено штемпелем установи поштового зв'язку на конверті.

30. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

31. Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.

32. Ухвалені у цій справі судові рішення в частині позовних вимог про визнання протиправними дій голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 щодо надання відповіді не по суті запитання, ненадання інформації на питання 7 і 7,1 заяви ОСОБА_1 від 3 червня 2016 року № 170 і зобов'язання цього відповідача повторно розглянути питання 7 та 7,1 зазначеної заяви у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» не є предметом касаційного оскарження.

33. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення у частині позовних вимог ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій сільського голови ОСОБА_2 щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 3 червня 2016 року № 170 - скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

34. Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку вищевказаним позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права. Також під час нового розгляду справи судам необхідно здійснити новий розподіл судових витрат.

VІ. Судові витрати

35. Оскільки справа направляється на новий судовий розгляд, питання щодо розподілу судових витрат у порядку частини шостої статті 139 КАС України не вирішується, оцінка доводам позивача щодо неправильного обрахування таких витрат судами першої й апеляційної інстанцій не надається.

36. Учасники справи не наводили доводів і не надавали документального підтвердження щодо витрат, понесених ними у зв'язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі № 580/12/17 скасувати в частині позовних вимог ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 3 червня 2016 року № 170 і направити справу в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

3. В іншій частині постанову Лебединського районного суду Сумської області від 1 серпня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі № 580/12/17 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

О. В. Білоус