Справа № 440/160/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/160/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.,

представника позивача - Гавриленко Т.А.,

представника відповідача - Бурби К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 08 січня 2019 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, позивач зазначив, що відповідачем безпідставно віднесено спірний товар до товарної позиції 6307 "інші готові текстильні вироби" всупереч правилу 3а. Крім того, наголосив, що саме на митні органи покладено контроль за правильністю класифікації товарів і прийняття рішення про визначення коду товару.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

11 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якої відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Посилався на правомірність винесених податкових повідомлень-рішень у зв'язку з невірним декларуванням товару у вказаних митних деклараціях та порушенням підприємством вимог класифікації товарів згідно УКТЗЕД /а.с. 113-115/.

Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити в повному обсязі в задоволені позивних вимог позивача

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В період з 14 вересня 2018 року по 20 вересня 2018 року співробітниками ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань державної митної справи в частині правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведене митне оформлення по ТОВ "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" за окремими митними деклараціями ІМ 40 ДЕ № UA 806020/2017/207947 від 03 липня 2017 року, № UA 806020/2017/215111 від 15 грудня 2017 року, № UA 806020/2018/204284 від 06 квітня 2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 04 жовтня 2018 року № 1340/16-31-14-08-08/23548019, згідно якого зафіксовано порушення ТОВ "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" вимог п. 1 ст. 69, п.1 ст. 279, п. 1 ст. 286 Митного кодексу України, Закону України "Про Митний тариф" від 19 вересня 2013 року № 584-VII в частині невірної класифікації товарів та застосуванні при цьому заниженої ставки, що спричинило заниження сплати ввізного мита в сумі 10186,13 грн,а також п. 1900.1 ст. 190 Податкового кодексу України, що спричинило заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на суму 16466,04 грн /а.с. 88-99/.

Не погодившись з висновками перевірки, що були викладені в Акті, позивач 11 жовтня 2018 року подав до Головного управління ДФС у Полтавській області заперечення № 11/10/Ю на Акт від 04 жовтня 2018 року № 1340/16-31-14-08-08/23548019 /а.с. 38/, за результатами розгляду якого листом № 22372/10/16-31-14-08-15 від 19 жовтня 2018 року акт перевірки залишено без змін /а.с. 39-42.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від "23" жовтня 2018 року № та № /а.с. 46-49/.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого Державна Фіскальна Служба України скаргу задовольнила частково /а.с. 65-76/.

Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги № 42-06-03-25 від 28 грудня 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області винесено податкові повідомлення-рішення від 08 січня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 11967,70 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 9574,17 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 2393,53 грн та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться суб'єктами підприєницької діяльності у розмірі 12356,65 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 9885,33 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 2471,32 грн /а.с. 78-82/.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

За приписами ч. 1 ст. 295 Митного кодексу України, митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з частиною першою статті 266 Митного кодексу України декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Дослідивши документи, надані позивачем та доступну інформацію, суд вважає, що представлений для розмитнення товар являє собою вироби які характеризуються тим, що основна їх функція часткове знерухомлення, іммобілізація або фіксація опорно-рухової системи людини та компресія м'язів, підтримування чи утримування органів після хвороби, операції або ушкодження. Вони не використовуються як елементи одягу або спорядження для корекції косметичних вад людини, наприклад для затягування частин тіла чи підтримки в деяких видах одягу, вони не є загальноприйнятими елементами одягу. Спеціальна конструкція цих виробів для конкретних ортопедичних цілей відрізняє їх від звичайних елементів одягу, незалежно від того чи мають останні схожі функції чи ні.

Згідно наданих документів та відповідно до опису в УКТ ЗЕД представлений товар являє собою вироби двох типів:

1) ортопедичні вироби, бандажі, призначені для реабілітації людей з пошкодженнями опорно-рухової системи, що виникли внаслідок травм або захворювань, а також для запобігання травм або підтримання чи фіксації частин тіла після хвороби, операції або пошкоджень та які використовуються під час лікування і реабілітації в медичних закладах та в домашніх умовах. Функціональне призначення виробу виконується не тільки за рахунок еластичності текстильних матеріалів, а за рахунок наявності таких ознак:

- спеціальна конструкція призначена для певних ортопедичних цілей (фіксація опорно-рухової системи людини, компресія м'язів і т.п.);

- спеціальні комбінації матеріалів, з яких вони зроблені та наявність зміцнених частин (силікон, пла стмаса і т.п.), твердих шматків тканини або смуг різної ширини;

- спеціальні подушечки, затяжні ремені і т.п., регульовані для зручності пацієнта.

2) вироби призначенні для запобігання травм, а також полегшення наслідків травм та хвороб сугло бів, за рахунок еластичних та зігріваючих властивостей матеріалу виробу.

У відповідності з Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (Пояснення до УКТ ЗЕД), затверджених Наказом ДФС України від 09.06.2015 №401, побудованих на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012року і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського союзу (2015) та у відповідності з товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України № 584-УІІ від 19.09.2013 "Про Митний тариф України" зі змінами та доповненнями, нижче зазначений товар відноситься до наступного коду по УКТ ЗЕД: пристрої ортопедичні, включаючи хірургічні пояси, бандажі та милиці; шини та інші пристрої для лікування переломів; штучні частини тіла; слухові та інші апарати, які носять на собі, із собою або імплантують в тіло, щоб компенсувати недолік (дефект) органа чи фізичну ваду, що в свою чергу відносяться до коду товару згідно Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності № 9021 10 10 00.

Відповідно до наданих позивачем Декларацій про відповідність № 072 від 29 березня 2018 року та № 026 від 18 квітня 2017 року, що зареєстровані в Держлікслужбі України, ортопедичні засоби реабілітації виробництва LUXOR відносять до УКТ ЗЕД 9021 10 10 00 та є медичними виробами /а.с. 51-53, 61-64/.

Факт відповідності вірності зазначення коду також підтверджується листом №129105-17 від 30 травня 2017 року, органу оцінки відповідності, а саме ПП "ПОЛІТОКС", де зазначено, що "Ортопедичні засоби реабілітації" мають код УКТЗЕД 9021 10 10 00 та є медичним виробом/ а.с. 54-56/.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Як встановлено судом, підставою для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи за окремими митними деклараціями стало виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи за результатами аналізу копій митних декларацій та відповідно приписи п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Суд зауважує, що доказів надання недостовірної інформації позивачем при декларуванні товару чи протиправних дій щодо визначення саме такого коду УКТ ЗЕД, відповідачем не надано.

Суд також враховує правову позицію Верховного суду України за якою йдеться про те, що класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), є виключною компетенцією митних органів.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема, з посиланням на результати невиїзної документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.01.2011, від 18.09.2012, від 04.11.2014, від 18.11.2014 (справи №№ 21-64а10, 21-203а12, 21-479а14, 21-509а14).

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів неправильної класифікації товару, митне оформлення якого завершено, дає суду підстави для висновку про протиправність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання внаслідок зміни класифікації товару з податку на додану вартість та ввізного мита.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи учасників справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог позивача та сплату останнім при зверненні до суду судового збору у розмірі 1921,00 грн згідно платіжного доручення від 21.11.2018 року, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської районної виборчої комісії Полтавської області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" (, вул. Героїв Чорнобильців, 15, м. Полтава, 36000) до Головного управління ДФС у Полтавській області (, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 08.01.2019 № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІОЛА МЕДТЕХНІКА" (, вул. Героїв Чорнобильців, 15, м. Полтава, 36000) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко