Справа № 640/239/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/239/19 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-З) Українського товариства сліпих (УТОС) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» звернулося до суду з позовом в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України О. Ткачук від 21 грудня 2018 року № 108 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт»;

- визнати протиправними дії та скасувати наказ першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Філончука В.В. від 21 грудня 2018 року № 108-«Д» «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт»;

- зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України поновити в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, запис про дозвіл на виконання будівельних робіт від 30.12.2014 №ІУ 78 на об'єкт «Будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва».

24.01.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України О. Ткачук від 21 грудня 2018 року № 108 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» та наказу першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Філончука В.В. від 21 грудня 2018 року №108-«Д» «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт».

Назване клопотання вмотивовано тим, що припинення будівельних робіт на об'єкті на підставі оскаржуваних рішень Відповідача від 21.12.2018, які, у тому числі, мотивовані нібито невиконанням ТОВ «Альянс» приписів Держархбудінспекції, по-перше: призведе до фінансово-господарських санкцій з боку замовника - ТОВ «Будгруппроектінвест-2», а по-друге: після спливу 2-х місячного терміну простою робіт взагалі може бути підставою до розірвання Договору генпідряду, а отже поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Предметом розгляду в даній адміністративній справі є надання правової оцінки рішенню головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України О. Ткачук від 21 грудня 2018 року № 108 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» та наказу першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Філончука В.В. від 21 грудня 2018 року № 108-«Д» «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт».

Тобто, вимоги позовної заяви, а також підстави для забезпечення позову є рівнозначним задоволенню позовних вимог без ухвалення рішення по суті.

В той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішення та наказу відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс» ні у клопотанні про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не надано.

Отже, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 02 квітня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна