Справа № 826/8047/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8047/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Степанюка А.Г., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління національної поліції в Луганській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області), Головного управління національної поліції в Луганській області (ГУ НП в Луганській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ НП в Луганській області в частині не включення до відповідної форми довідки інформації про всі види грошового забезпечення для здійснення призначення пенсії;

- зобов'язати ГУ НП в Луганській області надіслати ГУ ПФУ у Київській області відповідну форму довідки з інформацією про всі виплачені ОСОБА_3 види грошового забезпечення, включаючи винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальну допомогу, щомісячні одноразові премії та одноразову допомогу при звільненні для здійснення перерахунку призначеної пенсії;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_3 пенсії з 16 вересня 2017 року, згідно додатково наданих документів для перерахунку пенсії;

- зобов'язати ГУ ПФУ у Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії, призначеної з 16 вересня 2017 року з урахуванням усіх виплачених позивачу видів грошового забезпечення, включаючи винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальну допомогу, щомісячні одноразові премії та одноразову допомогу при звільненні, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та виплатити різницю з урахуванням сплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління національної поліції в Луганській області, щодо не включення до подання на призначення пенсії ОСОБА_3, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальної допомоги та щомісячних одноразових премій.

Зобов'язано Головне управління національної поліції в Луганській області оформити та надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області подання на призначення пенсії ОСОБА_3 з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальної допомоги та щомісячних одноразових премій.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_3 пенсії з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальної допомоги, щомісячних одноразових премій та виплатити заборгованість, що утворилась у зв'язку з неправильним нарахуванням пенсії.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головне управління національної поліції в Луганській області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просить відмовити у її задоволенні посилаючись на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з тим, що до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії не були включені матеріальна допомога, щомісячні одноразові премії, винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції та одноразова допомога при звільненні.

Однак, ГУ ПФУ у Київській області листом від 10 лютого 2018 року №1294/Л-01 було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, оскільки зазначені вище виплати не можуть бути враховані до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії, оскільки не передбачені статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Вважаючи вказану відмову протиправною, оскільки дані виплати входять до структури грошового забезпечення та з них сплачувався єдиний соціальний внесок, а тому вони мають враховуватися при призначенні та виплаті пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, дохід позивача (грошове забезпечення), як застрахованої особи, з якого були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески входить в дохід для обчислення пенсії.

Поряд з цим, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Між тим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 101 цього Закону).

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальна допомога та щомісячні одноразові премії, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №346/2949/17 та від 26 червня 2018 року у справі №420/1232/16-а.

Водночас, стосовно одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка за своїм змістом узгоджується з положеннями частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

За змістом п. 17 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Також, порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Разом з тим, ч. 3 ст. 43 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні.

Правові підстави для її виплати встановлені ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення, пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби не входить до складу грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих індивідуально визначених гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2017 у справі № 812/6733/13 та постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/28228/15-а.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі - Порядок).

Пунктом 1 вказаного Порядку визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із законом, подаються цими особами до головних управлінь пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи, зокрема Міністерства внутрішніх справ України (у даному випадку органів Національної поліції).

Відповідно до пункту 12 Порядку, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Таким чином, системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що призначення пенсії відповідним органом пенсійного фонду України здійснюється на підставі документів та подання про призначення пенсії уповноваженим структурним підрозділом державного органу, з якого особу звільнено зі служби.

З огляду на зазначене, формування документів для призначення пенсії, зокрема довідки про додаткові види грошового забезпечення є компетенцією Головного управління національної поліції в Луганській області.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено та сторонами не заперечується, що до складу грошового забезпечення ОСОБА_3 з розміру якого обчислюється пенсія, при формуванні документів для призначення пенсії, не враховано винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальну допомогу та щомісячні одноразові премії, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій ГУ НП в Луганській області щодо оформлення подання на призначення пенсії позивачу без врахування до складу грошового забезпечення відповідних видів доплат, що є підставою для зобов'язання ГУ НП в Луганській області оформити подання на призначення пенсії позивачу з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальної допомоги та щомісячних одноразових премій.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, обрання ефективного способу захисту порушеного права відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України.

Отже, з метою належного захисту прав та інтересів позивача, судом першої інстанції правомірно зобов'язано ГУ ПФУ в Київській області, після отримання подання з ГУ НП в Луганській області, здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальної допомоги та щомісячних одноразових премій, а також заборгованості, що утворилась у зв'язку з неправильним нарахуванням пенсії.

Водночас, враховуючи, що призначення пенсії органом пенсійного фонду України здійснюється на підставі документів та подання про призначення пенсії уповноваженим структурним підрозділом державного органу, з якого особу звільнено зі служби, та той факт, що ГУ НП в Луганській області при формуванні документів для призначення пенсії, не включено до складу грошового забезпечення ОСОБА_3, з розміру якого обчислюється пенсія, винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, матеріальну допомогу та щомісячні одноразові премії, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Київській області у перерахунку призначеної позивачу пенсії, задоволенню не підлягають, оскільки органи пенсійного фонду в даному випадку не наділені повноваженнями самостійно призначати та визначати розмір пенсії.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими частково та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління національної поліції в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Степанюк А.Г.

Суддя Файдюк В.В.