Справа № 280/308/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

26 березня 2019 року Справа № 280/308/19 Провадження: м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадження (у письмовому провадженні) матеріали адміністративної справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН», Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН», Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №197 плати за проїзд великогабаритного транспортного засобу, виконаного згідно постанови КМУ від 27.06.2007 №879 - додаток до акту №0002933 від 21.04.2018.

25.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 25.02.2019 без виклику сторін.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача (вх.№7137 від 20.02.2019) в якому вказує, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

20.02.2019 року від відповідача до суду надійшло клопотання (вх. №7138) про закриття провадження у справі про визнання протиправним та скасування розрахунку №197 плати за проїзд великогабаритного транспортного засобу, виконаного згідно постанови КМУ від 27.06.2007 №879 - додаток до акту №0002933 від 21.04.2018, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, а тому він не може бути предметом спору. Водночас, відповідач у клопотанні звернув увагу суду на те, що аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №803/3/18.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подане клопотання та матеріали справи, надавши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу складеного відповідачем розрахунку плати за проїзд та позивач оскаржує цей розрахунок №197 плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу - до акту перевірки №0002933 від 21.04.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.01.2019 року по справі № 803/3/18, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою, плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

За змістом ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції (пп. 25-28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 803/3/18).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду (п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 803/3/18).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладені з'ясовані судом обставини та висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 803/3/18, суд дійшов висновку, що провадження у справі має бути закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18, що за своєю правовою природою, плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та відшкодування якої (шкоди, стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер, суд вважає необхідним роз'яснити позивачу, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом відповідного органу за правилами господарського або цивільного судочинства, та правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Керуючись ст.ст. 183, 238, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №280/308/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН», Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розрахунку, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та в порядку, визначені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та в порядку, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова