Справа № 1.380.2019.000019
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області №ЛВ 549/460/НД/АВ/ФС від 06.07.2017 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки інспектором праці зроблено невірні висновки на припущеннях, що не підтвердженні доказами, та не можуть бути підставою для винесення оскаржуваної постанови та накладення штрафу. Позивач надав органу державного контролю пояснення причин перебування фізичних осіб в приміщенні магазину, зокрема ОСОБА_4, якій допомагав продуктами харчування, за що вона з власної ініціативи несистематично прибирала у магазині, та громадянки ОСОБА_5, яка навчалася особливостей ведення торгівлі. Вказує, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували існування домовленостей щодо працевлаштування та виконання робіт, триваючий характер таких відносин, наявність режиму праці та відпочинку, підлягання правилам внутрішнього трудового розпорядку, систематичне отримання заробітної плати за процес праці, виконання роботи виключно на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 Крім того, зазначає, що відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/4761/18 від 05.09.2018 року, яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності згідно з ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Місцевим судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що між ФО-П ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та Світланою існують трудові відносини у розумінні положень Кодексу законів про працю України. Враховуючи наведене вважає, оскаржувану постанову про накладення штрафу протиправною, та просить суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечив, долучив до матеріалів справи відзив, в якому зазначено, що за наслідками інспекційного відвідування позивача, 06.07.2018 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу № ЛВ 549/460/НД/АВ/ФС у розмірі 223 380,00 грн, за порушення вимог ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України , оскільки двоє осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - допущені до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Відповідач зазначив, що пояснення позивача свідчить про систематичність роботи техпрацівниці ОСОБА_4 в інтересах і на користь ФОП ОСОБА_3 Крім того зазначає, що на підтвердження стажування працівника ОСОБА_5, позивачем не надано доказів оформлення такого стажування у встановленому чинним законодавством порядку. Крім того, вказує, що порушення позивача підтверджені та зафіксовані засобами фото- і відеозйомки. Зазначає, що оскаржувана постанова відповідає критеріям доказування, що встановлені КАС України та винесена з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295) та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509). Також зазначає, що оскільки головне управління Держпраці у Львівській області не брало участі у справі про адміністративне правопорушення, яка розглядалась Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, то відповідно до п.5 ст.78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Позивач подав відповідь на відзив в якій зазначив, що при прийнятті постанови про накладення штрафу № ЛВ549/460/НД/АВ/ФС відповідач порушив насамперед вимоги обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Зазначає, що вказані особи перебували в приміщенні магазину, однак, сам факт їх перебування в приміщенні магазину не свідчить про фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та що вони виконували роботу на користь ФОП ОСОБА_3 Вказує, що докази на які посилається відповідач є надуманими та взяті з нечітких пояснень осіб, що перебували у магазині та власника, який не має юридичної освіти і складав пояснення під час перевірки за порадою інспектора праці.

Ухвалою суду від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи та

встановив:

Головним управлінням Держпраці у Львівській області відповідно до направлення №1153 від 06.06.2018 р. на проведення інспекційного відвідування у ФО-П ОСОБА_3 (а.с. 73) на підставі наказу від 06.06.2018 року № 1260-П (а.с.74) та листа ДФС у Львівській області від 11.05.2018 №17201/10/13-01-13-02-13 (а.с. 71-72), 07.06.2018 року складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ЛВ549/460/НД (а.с.81-82) та вимогу про надання документів №ЛВ549/460/НД /ПД від 07.06.2018 року (а.с.83-84).

Відповідачем 08.06.2018 року проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування №ЛВ549/460/НД/АВ від 08.06.2018 року, яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме: ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, ПКМУ № 413, підпункт б п.7.1 гл.7 Інструкції №58, ч.4 ст.79 , ст.57, ч,2 ст.66, ч.1 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», п.10 ПКМУ №100. (а.с.11-26)

Головним управлінням Держпраці у Львівській області внесено припис про усунення виявлених порушень №ЛВ549/460/АВ/П від 08.06.2018 року, яким надано строк до 20.06.2018 р. усунути виявлені порушення законодавства. (а.с.85-87)

Рішенням відповідача щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЛВ/549/460/НД/АВ/ТД/ІП від 13.06.2018 року призначено до розгляду справу про накладення штрафу на ФО-П ОСОБА_3. (а.с.80)

Позивач 06.07.2018 року подав заперечення щодо Акту інспекційного відвідування ФО-П ОСОБА_3 №ЛВ549/460/НД/АВ від 08.06.2018 року, де вказує на безпідставність висновків інспектора щодо виконання робіт на користь позивача неоформленими працівниками. (а.с.105-109)

06.07.2018 року першим заступником начальника Управління Грицак О.О. винесено постанову №ЛВ549/460/НД/АВ/ФС про накладення штрафу на ФО-П ОСОБА_3 на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 223380, 00 гривень за порушення вимог ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, оскільки двоє осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - допущені до роботи без оформлення трудового договору(контракту). (а.с.27-29)

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідача про накладення штрафу, оскільки така, на думку позивача, прийнята на підставі необґрунтованих та необ'єктивних висновках інспектора, останній звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Згідно з п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100, територіальним органом Держпраці на території Львівської області є Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 року № 75 (далі - Положення № 75) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно п.п. 1 п. З Положення № 75 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення № 75 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п. 49 цього ж пункту, Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V становлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією, зокрема, ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивача включено до переліку суб'єктів господарювання та фізичних осіб-підприємців, наданого в листі Головного управління ДФС у Львівській області від 11.05.2018 року, за критеріями : невідповідність кількості застрахованих осіб роботодавця кількості діючих ліцензій на алкоголь та тютюн.

Як встановлено судом, відповідач на підставі вказаного листа ДФС та наказу про проведення інспекційного відвідування від 06.06.2018 року, видав направлення на проведення перевірки від 06.06.2018 року в період з 07.06.2018 року по 08.06.2018 року.

Відповідно до підпункту 3) пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (пункт 8 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (пункт 9 Порядку № 295) вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання (пункт 12 Порядку № 295).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19 Порядку № 295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п.22. Порядку №295).

Згідно з пунктом 23, 24 Порядку № 295 припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку № 295).

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються (пункт 28 Порядку № 295).

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 29 Порядку № 295).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим за підстав, наведених в частині першій статті 24 КЗпП.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП).

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" № 413 від 17.06.2015 (далі Постанова № 413).

За правилом, визначеним Постановою № 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеної перевірки 08.06.2018 року відповідач склав акт інспекційного відвідування №ЛВ549/460/НД/АВ яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме: ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» № 413, підпункт б п.7.1 гл.7 Інструкції №58, ч.4 ст.79 , ст.57, ч,2 ст.66, ч.1 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», п.10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100.

Судом встановлено, що в ході проведення інспекційного відвідування за місцем фактичного здійснення діяльності ФО-П ОСОБА_3 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, інспекторами праці виявлено двох працівників- ОСОБА_4 (техпрацівницю) та Світлану (продавця), що зафіксовано засобами фото- і відеотехніки.

З письмових пояснень позивача, наданих інспекторам праці слідує, що в магазині він працює особисто, а ОСОБА_5 перебуває на стажуванні, щодо ОСОБА_4, зазначає, що вона два рази в тиждень приходить допомагати з прибиранням за продукти харчування, заробітну плату даним особам не нараховує. (а.с.88)

Однак, суд звертає увагу позивача, що таке пояснення свідчить про систематичність вказаної роботи в інтересах і на користь ФО-П ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказані особи перебували в приміщенні магазину, однак, це не доводить ту обставину, що мав місце фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та що вони виконували роботу виключно на користь ФО-П ОСОБА_3

В судовому засіданні допитано свідком ОСОБА_3, який повідомив суд, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебувають з ним у трудових відносинах, а у магазині знаходилися на його прохання у час його відлучення з робочого місця.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_8, яка повідомила, що не працює у ФО-П ОСОБА_3, оплату не отримує, а службове вбрання (фартушок) взяла з дому.

Судом з переглянутого відеозапису, який наявний в матеріалах справи встановлено, що продавець ОСОБА_5 обслуговувала покупців та здійснювала з ними розрахунок в магазині позивача, а отже виконувала трудові функції, що спростовує посилання позивача на відсутність трудових відносин. (а.с.91)

Відповідач також долучив до матеріалів справи на спростування доводів позивача фотографії, що зафіксували у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1» продавця та техпрацівника, останнього у робочому одязі. (а.с.89)

Суд зазначає, що «стажування» є інститутом трудового права і чинним трудовим законодавством встановлено суб'єктів стажування (стажистів) та порядок його проходження.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про зайнятість населення» метою стажування є набуття досвіду з виконання професійних завдань та обов'язків, удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткових компетенцій.

Порядок укладення договору про стажування та типову форму договору затверджує Кабінет Міністрів України.

Строк стажування за договором не може перевищувати шести місяців.

Запис про проходження стажування роботодавець вносить до трудової книжки.

Процедура проходження стажування визначена постановою КМУ від 16 січня 2013 р. № 20 «Про затвердження Порядку укладення договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях і Типової форми договору про стажування студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів на підприємствах, в установах та організаціях».

Зазначена постанова також надає визначення поняттю стажисти - це студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули спеціальність або професію за освітньо-кваліфікаційним рівнем "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" або "кваліфікований робітник", продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні та проходять стажування на підприємствах за спеціальністю (кваліфікацією) або професією (кваліфікаційним рівнем), за якою здобувається освіта, на визначених договором про стажування умовах у вільний від навчання час.

Суду не надано належних доказів, що працівник є студентом вищого або учнем професійно-технічного навчального закладу, також відсутні направлення на стажування від центру зайнятості, а тому працівник ОСОБА_5 не може вважатись стажистом у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

Зважаючи на вищевикладене, допуск до роботи працівника, який в розумінні законодавства не є стажером, було правомірно кваліфіковано інспектором як фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що інспектором праці вірно описано в акті інспекційного відвідування порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, відповідно до якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу позивача, що неоформлення вказаних працівників згідно вимог законодавства, перешкоджає реалізації їх права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

Щодо покликання позивача на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2018 року у справі № 442/4761/18 про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, Головне управління Держпраці у Львівській області не брало участі у даній справі, тому відповідно до п. 5 ст. 78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд дійшов висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено вчинення позивачем порушення законодавства про працю, а тому посадовою особою Головного управління Держпраці у Львівській області відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за фактичний допуск працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору (контракту), правомірно накладено штраф на ФОП ОСОБА_3 у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення 223380,00 грн за порушення вимог ч. 1, ч.3 ст.24 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області №ЛВ 549/460/НД/АВ ФС від 06.07.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 08.04.2019 року.

Суддя Коморний О.І.