Справа № 120/1192/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

08 квітня 2019 р. Справа № 120/1192/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1.

Крім того, позивачем разом з адміністративним позовом подана до суду заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1, до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.

Ухвалою від 08.04.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач зазначає, що наказом Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з 25 лютого 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Судове оскарження цього наказу не зупиняє його виконання, а для відвернення наслідків, до яких призведе проведення податкової перевірки, буде необхідно докласти значних сил та витрат, а тому позивач вважає за необхідне зупинити дію цього наказу до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведеного, суд вирішив розгляд заяви про забезпечення позову провести без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є клопотання сторони, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області є наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області № 671 від 06.02.2019 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1», за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2017 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати військового збору та податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих у вигляді суми грошових переказів за здійснені поштові відправлення, відповідно до якого перевірка мала проводитися з 25 лютого 2019 року, тривалістю 5 робочих днів.

При цьому суд зауважує, що вказаний наказ за своєю правовою природою є строковим актом індивідуальної дії, який вичерпується у спосіб проведення призначеної перевірки тривалістю у 5 днів починаючи з 25.02.2019 року.

Відтак вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії цього рішення призведе до фактичного вирішення існуючого спору між сторонами без розгляду справи по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Видання керівником податкового органу наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ще не створює небезпеки інтересам платника податків, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду фізичній або юридичній особі та не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. При цьому за результатами такої перевірки може бути і не встановлено будь-яких порушень платником податків вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

До того ж, судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог ст. 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.

Однак доводи позивача на підтримку заяви про забезпечення позову обґрунтовуються лише посиланням на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки може прийняти певні рішення, що можуть порушити його права та інтереси, призвести до нарахування податкових зобов'язань.

Суд не може погодитися з такими аргументами позивача, оскільки в силу вимог статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку, а грошові зобов'язання, що оскаржуються, вважаються неузгодженими до закінчення процедури адміністративного оскарження або до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Крім того, в тексті позовної заяви (арк. позовної заяви 4) позивач зазначає, що перевірка вже фактично проведена, але, не зважаючи на це, наказ не може вважатися таким, що вичерпав свою дію і може бути визнаний судом протиправним, оскільки право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації.

Враховуючи викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, надані суду матеріали справи не дають підстав для висновку про очевидну протиправність оскаржуваного наказу.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 08.04.2019 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна