Справа № 127/2556/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2556/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк І.В. Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

04 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2019 року (рішення ухвалено суддею Чернюк І.В. 14.03.2019 року у м.Вінниця, повний текст судового рішення складено 18 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху №0004770 від 21.01.2019 року, якою його притягнуто до відповідальності за ст. 133-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Рішенням Вінницького міського суду вінницької області від 14 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху №0004770 від 21.01.2019 року відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що прийнято за неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення жодних доказів, які б підтверджували факт здійснення позивачем перевезень пасажирів і вантажів не надано.

В судове засідання сторони не прибули, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві до суду позивач просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що 22.01.2019 заступником начальника управління - начальником відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укрктрансбезпеки у Вінницькій області Федорчуком А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 133-2 КУпАП з огляду на те, що він 03.01.2019 о 10:40 год. в м. Вінниці по вул. Маяковського, 138 здійснював внутрішні автомобільні перевезення пасажирів на таксі на території України транспортним засобом VOLKSWAGEN реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в іншій державі (Німеччина).

Вказаною постановою на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 133-2 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 133-2 ч. 1 КУпАП передбачено, що здійснення внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів на території України транспортними засобами, зареєстрованими в інших державах, або міжнародних двосторонніх чи транзитних перевезень пасажирів і вантажів без відповідного дозволу, а також порушення особливих умов і правил, зазначених у ліцензії на здійснення міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів, -

тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, водіїв транспортних засобів від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом адміністративного проступку за статтею 133-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері міжнародного перевезення пасажирів та вантажу (Закон України "Про автомобільний транспорт", Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про автомобільний транспорт" таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Згідно ч. 1 ЗУ "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає в:

1) здійсненні внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів на території України транспортними засобами, зареєстрованими в інших державах, або міжнародних двосторонніх чи транзитних перевезень пасажирів і вантажів без відповідного дозволу (формальний склад);

2) порушенні особливих умов і правил, зазначених у ліцензії на здійснення міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів (формальний склад).

Внутрішні перевезення перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави (ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт"); пасажирські перевезення перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; пасажир особа, якій надається послуга з перевезення транспортним засобом та яка не бере участь у керуванні ним (п.п.12п.2 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту)

Суб'єкт адміністративного проступку - посадові особи, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності (пасажирські перевізники), водії транспортних засобів.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Згідно з ч.1 ст.229 КУпАП визначено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв'язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина п'ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п'ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Пунктом 1 ч.2 ст.229 КУпАП передбачено, що від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники, керівник територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його заступники (частини перша, друга, четверта, п'ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п'ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

При цьому, ч.2 ст.255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-23 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доказом вини позивача відповідач вважав фото, на якому зображений автомобіль позивача марки VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_1 у стані руху, обладнаний розпізнавальним атрибутом, встановленим на даху - телефонним номером виклику НОМЕР_2.

Водночас, з даного фото неможливо встановити дату та місце фіксації автомобіля, хто саме перебував за кермом вказаного автомобіля, чи облаштований автомобіль як таксі та, відповідно, здійснення таким автомобілем внутрішніх автомобільних перевезень пасажирів і вантажів.

При цьому наявний у матеріалах справи відеозапис, на якому зафіксований зазначений автомобіль під керуванням саме позивача на думку колегії суддів є неналежним доказом та не може бути взято до уваги, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача пояснив, що вищевказаний відеозапис Управлінням Укртрансбезпеки було отримано вже після винесення оскаржуваної постанови. Крім того, в протоколі про вчинення позивачем правопорушення відсутні посилання на відео фіксацію вчиненого правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, згідно приписів ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається виключно на відповідача.

Оскільки, відповідачем суду першої інстанції не було надано доказів щодо того, що позивач здійснював внутрішні автомобільні перевезення пасажирів автомобілем, обладнаним як таксі на території України, зокрема, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, речових доказів тощо, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про правомірність дій відповідача при винесенні постанови №0004770 від 21 січня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою ст.133-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення у сумі 1700 грн.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено повноваження суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України, місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника управління - начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укрктрансбезпеки у Вінницькій області Федорчука А.В. №0004770 від 21.01.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.133-2 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 квітня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Шидловський В.Б.