Справа № 607/3654/19
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2019 Справа №607/3654/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря с/з Пушкар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Тернопільській області ДПП Сенюк В.В. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі закрити.

Позов мотивовано тим, що винесена постанова є незаконною, так як в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення і підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було. Вказує, що на вул. С. Будного, 4 в м. Тернополі відсутня дорожня розмітка, яка б вказувала на поділ смуги на дві смуги руху в одному напрямку, крім того, на зазначеному відрізку дороги наявні вибоїни, а також з прилеглої до дороги території в цей час виїжджали автомобілі, які в процесі руху змушений був об'їжджати. Крім того, вказує, що на місці зупинки суб'єктом владних повноважень його не було ознайомлено з фото-, відео фіксацією, як доказом ніби-то вчиненого правопорушення, не було роз'яснено прав та обов'язків. Окрім того, постанова не містить всіх необхідних відомостей. З цих підстав просить позов задовольнити.

Від відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та вказує, що матеріалами відеофіксації, що велася на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», чітко зафіксований факт адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, та з яких вбачається, що на дорозі наявна дорожня розмітка та відсутні інші транспортні засоби, про які згадує позивач у своїй позовній заяві. Також зафіксовано момент ознайомлення позивача з відеодоказами. У зв'язку з цим вважає твердження позивача надуманими та спрямованими на уникнення від адміністративної відповідальності. З цих підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 18 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного провадження із повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 205 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він, 04 лютого 2019 року о 22 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул. Степана Будного, 4, керуючи транспортним засобом Nissan Pathfinder, д.н.з. НОМЕР_1, на дорозі з двостороннім рухом, яка мала дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху та здійснив рух, чим порушив п. 11.4 ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Так, частина 2 статті 122 КУпАП, передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п.11.4 Правил дорожнього руху України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, з аналізу наведеної норми вбачається, що у разі здійснення фото- або відеофіксації правопорушення, у постанові обов'язково повинно бути зазначено технічний засіб, яким здійснено таку фіксацію.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності містить інформації про фіксацію правопорушення на нагрудну камеру В000100.

Відповідачем, з метою доведення правомірності винесеного інспектором патрульної поліції рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, разом з відзивом на позов надано диск, на якому, як зазначено у відзиві, зафіксовано факт адміністративного правопорушення. На вказаному диску міститься п'ять відеофайлів, чотири з яких - з нагрудної камери працівника патрульної поліції («DSJX300100_000100») та один - з відеореєстратора патрульного автомобіля («video_2019-02-05_09-53-20»).

При цьому, на відеозаписах з нагрудної камери працівника патрульної поліції, про які зазначено в постанові серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року, не зафіксовано факту адміністративного правопорушення, оскільки з вказаного відеозапису видно, що автомобіль ОСОБА_2 з початку відеофіксації вже був припаркований на узбіччі дороги. При цьому, з цього відеозапису також вбачається, що транспортний засіб Nissan Pathfinder, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував позивач, вже о 22 год. 23 хв. не здійснював рух, та станом на 22 год. 41 хв., о котрій згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, був припаркований на узбіччі дороги.

Разом з тим, про технічний засіб, на який здійснено відеозапис «video_2019-02-05_09-53-20», в оскаржуваній постанові не зазначено.

Враховуючи наведене, а саме те, що в постанові по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2019 року серії ЕАВ № 0894795 відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, зокрема - наданий відповідачем відеофайл «video_2019-02-05_09-53-20», він не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/7184/16-а та від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а від-так, правомірність винесення оскаржуваної постанови, відповідачем надано не було, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача, однак доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, твердження позивача не спростовані, що свідчить про недоведеність Управлінням патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню, а тому суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 9, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, код ЄДРПОУ - 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 894795 від 04 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін