Справа № 822/5769/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 року

Київ

справа №822/5769/15

адміністративне провадження №К/9901/39648/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 (судді: Драчук Т.О. (головуючий), Полотнянко Ю.П., Загороднюк А.Г.) у справі №822/5769/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі - позивач, ТОВ «Енселко Агро») звернулось до суду з позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.04.2015 № та №.

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариством було самостійно визначено перелік та склад загальновиробничих витрат у розрізі площ по кожній сільськогосподарській культурі, однак, всупереч вимогам податкового законодавства, контролюючим органом при проведенні перевірки не враховано дані обставини. При розрахунку суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах, які підлягають бюджетному відшкодуванню при експорті, позивачем використовувалась Методика визначення суми податкового кредиту, згідно додатку №11 до наказу №1-ОП від 01.01.2012 «Про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку». Так, на підставі вказаної Методики сума податкового кредиту була розрахована позивачем, виходячи з фактично сплаченої (нарахованої) постачальникам вартості товарів (послуг), яка була включена до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит по сільськогосподарських товарах, вивезених у митному режимі експорту.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.12.2015 задоволено адміністративний позов частково. Скасовано податкові повідомлення - рішення у частині : податкове повідомлення - рішення від 6.04.2015 № - суми завищення бюджетного відшкодування на 2 491 818,00 грн та штрафні фінансові санкції на 622 955,00 грн; податкове повідомлення - рішення від 06.04.2015 № - суми завищення від'ємного значення податку на додану вартість на 2 618 596,00 грн; податкове повідомлення - рішення від 05.06.2015 № - суми завищення бюджетного відшкодування на 2 618 596,00 грн та штрафні фінансові санкції на 1 309 298,00 грн, в решті позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог та прийнято нове, яким в задоволенні адміністративного позову в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Енселко Агро» відмовлено. В іншій частині постанову суду залишено без змін.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанцій не погодився з відповідачем щодо визнання останнім неправомірним коригування податкового кредиту по загальновиробничих витратах в загальній сумі 5 110 414,00 грн з наступних підстав. Методика застосована ТОВ «Енселко Агро» щодо обрахунку ПДВ загальновиробничих витрат, що підлягають бюджетному відшкодуванню при експорті сільгосппродукції власного виробництва не врегульована на законодавчому рівні. Позивач обґрунтовує правомірність коригування податкового кредиту в частині прямих витрат та загальновиробничих витрат на підставі даних бухгалтерського обліку. Перевіркою встановлено та підтверджено формування податкового кредиту платником при придбанні товарів, матеріалів, сировини, послуг пов'язаних із загальним виробництвом усієї сільськогосподарської продукції урожаю 2014 року. При цьому неможливо погодитись з відповідачем, що дані загальновиробничі витрати не є виробничими факторами сільськогосподарського підприємств в розумінні пп. 209.1.15 п.209.15 ст. 209 Податкового кодексу України та безпосередньо не пов'язані з вирощуванням кукурудзи урожаю 2014 року, яка вивезена в митному режимі експорту. Позивач обґрунтовуючи розрахунок суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах при експорті кукурудзи з чим погодився суд, самостійно визначив методику його здійснення посилаючись на п.209.4 та 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України. Враховуючи те, що п.п.209.4 та 209.15 ст.209 Податкового кодексу України не передбачено право та порядок часткового виділення податкового кредиту в разі здійснення експортних операцій, тому його дії щодо визначення методики в частині прямих витрат та загальновиробничих витрат на підставі даних бухгалтерського обліку були правомірними і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог виходив з того, що коригування податкового кредиту по загальновиробничих витратах проведено ТОВ "Енселко Агро" за методикою, яка затверджена лише внутрішнім наказом позивача. При визначенні суми податкового кредиту, що підлягає коригуванню, позивачем арифметично визначені кількість загальновиробничих витрат на 1 гектар усіх засіяних площ сільськогосподарських культур. Однак при вирощуванні кожної сільськогосподарської культури, є своя специфіка та відповідно різна кількість виробничих факторів. Однак ані під час перевірки, ані при судовому розгляді позивачем не надано первинних документів на підтвердження того, що дані загально виробничі витрати є виробничими факторами сільськогосподарського підприємства у розумінні пп. 209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України та безпосередньо пов'язані з вирощуванням кукурудзи урожаю 2014 року, яка вивезена в митному режимі експорту. В той же час, перевіркою встановлено та підтверджено формування податкового кредиту платником при придбанні товарів, матеріалів, сировини, послуг пов'язаних в загальному з виробництвом усієї сільськогосподарської продукції урожаю 2014 року. А отже, позивача жодним чином не позбавлено права на податковий кредит, оскільки сума такого податкового кредиту залишена у спеціальній (скороченій) декларації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 та залишити в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.12.2015.

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Енселко Агро» - сільськогосподарське підприємство, яке перебуває на спеціальному режимі оподаткування з податку на додану вартість. Основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання норм податкового законодавства, достовірності формування показників податкової декларації з податку на додану вартість з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок, правильність нарахування сум від'ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.10.2014 по 31.12.2014, про що складено акт від 12.03.15 №157/1501/37083810, яким встановлено, що позивачем в порушення п.44.1 ст. 44, п. 46.5 ст. 46, п.209.4 пп.209.15.1 п.209.15 ст.209, п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201, п.200.1 п.200.3 ст. 200 ПК України по деклараціях з ПДВ (0110 загальна) завищено бюджетне відшкодування ПДВ в загальній сумі 2 721 613 грн, в т.ч.: у листопаді 2014 року в сумі 932 850 грн, у грудні 2014 року в сумі 1788763 грн та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року (р.19 декларації загальної) на 3156757 грн та по декларації з ПДВ (0121 спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) завищено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення з попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 декларації) у грудні 2014 року в сумі 5839323 грн.

Крім того, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевіку позивача з питань дотримання норм податкового законодавства, достовірності формування показників податкової декларації з податку на додану вартість, правильність нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, про що складено акт від 19.05.2015 №460/1501/37083810.

На підставі вказаних актів перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.04.2015 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад-грудень 2014 року на загальну суму 2 721 613,00 грн та штрафної санкції в сумі 680 404,00 грн, № форми «В4» про зменшення від'ємного значення з ПДВ за грудень 2014 року на 3 156 757,00 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в 2014 році позивачем вирощено кукурудзи в кількості 422294,80 т. У жовтні-грудні 2014 року позивачем здійснено операції з постачання кукурудзи (код УКТ ЗЕД 10059000) за межі митної території України на адресу нерезидента Inerco Trade S.A. (Швейцарія), що підтверджується митними деклараціями. Згідно поданих декларацій з ПДВ (спеціальний режим оподаткування) з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ і виправленням самостійно виявлених помилок, підприємством відображено у рядку 2.1 «Експортні операції» обсяги реалізації продукції у жовтні 2014 року в сумі 97 644 620 грн у листопаді 2014 року в сумі 197 958 732 грн, у грудні 2014 року в сумі 325 116 503 грн. У деклараціях з ПДВ (0110 загальна) відображений податковий кредит в загальній сумі 48156032 грн, в т.ч. у жовтні 2014 року в сумі 8 189 922 грн, у листопаді 2014 року в сумі 14187571 грн, у грудні 2014 року в сумі 25 778 539 грн.

При перевірці сільськогосподарським підприємством було надано бухгалтерські довідки складені за жовтень - грудень 2014 року, та первинні документи (договори, додаткові угоди, специфікації, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт/послуг, товарно - транспортні накладні, залізнично дорожні, платіжні доручення, акти на списання ТМЦ, лімітно - заборні карти та інші документи) по відкоригованих сумах ПДВ по отриманих товарах (насіння, мінеральні добрива, засоби захисту рослин, паливно - мастильні матеріали та інші ТМЦ ) та послугах по (обробітку землі, догляду за посівами, збиранню кукурудзи, та послуг використаних у виробництві кукурудзи, прийманню, очищенню, сушці кукурудзи урожаю 2014 року) вартість яких включається до складу виробничих факторів, безпосередньо пов'язаних з вирощуванням кукурудзи, яку реалізовано в митному режимі експорту та по отриманих послугах пов'язаних з постачання кукурудзи.

Однак з акту перевірки вбачається, що перевіркою не підтверджено правомірність формування у деклараціях з ПДВ (0110 загальна) податкового кредиту на загальну суму 5 878 370 грн, в тому числі: в жовтні 2014 року в сумі 932 857 грн; в листопаді 2014 року в сумі 1 788 763 грн; в грудні 2014 року в сумі 3 156 757 грн.

Також, з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Енселко-Агро» проведено, а перевіркою не підтверджено коригування податкового кредиту в деклараціях з ПДВ 0110 по загальновиробничих витратах на суму (+) 5110414 грн, в тому числі в жовтні 2014 року 888659 грн, листопаді 2014 року 1603159 грн, грудні 2014 року 2618596 грн.

При розрахунку суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах, які підлягають бюджетному відшкодуванню при експорті, Товариством використовувалась Методика визначення суми податкового кредиту згідно додатку №11 до Наказу №1-ОП від 01.01.2012 «Про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку».

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач посилається на те, що судом апеляційної інстанції, не було взято до уваги положення п.16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», яким встановлено, що перелік та склад загальновиробничих витрат визначається підприємством самостійно, що і було зроблено позивачем у відповідності до норм законодавства. Крім того, позивач зазначає, що дії ТОВ "Енселко -Агро" по створенню та застосуванню своєї методики, врегульовані нормами податкового законодавства та положеннями бухгалтерського обліку.

9. Контролюючим органом подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін, з посиланням на необґрунтованість такої скарги з огляду на те, що позивачем арифметично визначено кількість загальновиробничих витрат на 1 га всіх засіяних ним площ сільськогосподарських культур, згідно з розробленою власною Методикою, яка не врегульована жодним нормативно-правовим актом. Згідно цієї Методики, загальновиробничі витрати понесені позивачем на всі культури в однаковому розмірі, що не відповідає дійсності. Таким чином, позивач для перенесення податкового кредиту із скороченої декларації до загальної декларації з ПДВ повинен був використати ПДВ виключно сплачений (нарахований) для виробництва (продажу) експортованої продукції (кукурудзи).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

10.1. Пункт 200.4 статті 200

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 розділу V ПКУ, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПКУ) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого, платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

10.2 Пункти 209.1-209.4 статті 209

Резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При вивезенні сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування ПДВ, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку.

10.3 Пункт 209.6 статті 209

Сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

10.4. Підпункт 209.15.1 пункту 209.15 статті 209

Для цілей цієї статті застосовуються такі терміни: виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання;

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції;

11. Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів №678 від 13 листопада 2013 року ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

11.1 Пункт 6 розділу І

Платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110 подають податкову декларацію з позначкою "0121"/"0122"/"0123" (далі - декларація 0121 - 0123), яка є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

11.2 Пункту 4 розділу V

У рядку 16.3 відображаються суми податку на додану вартість, включені до податкового кредиту за операціями сільськогосподарських або переробних підприємств із вивезення сільськогосподарської продукції або продукції власного виробництва переробних підприємств у митному режимі експорту. Значення цього рядка переноситься з рядка 16.3 декларації 0121 - 0123/0140 до рядка 16.3 декларації 0110.

Сума податку на додану вартість у рядку 16.3 декларацій 0121 - 0123/0140 відображається згідно з бухгалтерською довідкою, в якій така сума розраховується, виходячи із фактично сплаченої (нарахованої):

постачальникам товарів/послуг, вартість яких була включена до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит по сільськогосподарських товарах (супутніх послугах), вивезених у митному режимі експорту (декларації 0121 - 0123);

та включеної до податкового кредиту суми податку постачальникам товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, вартість яких включена до вартості експортованої продукції власного виробництва (декларація 0140).

Бухгалтерська довідка має бути складена згідно з податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, з урахуванням норм пункту 198.6 статті 198 Кодексу, та містити вичерпний їх перелік.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Платники податку, які застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, крім загальної декларації (декларація 0110), подають спеціальну декларацію (декларація 0121-0123), в якій відображають операції, що стосуються спеціального режиму, установленого статтею 209 ПК України.

Операції з експорту суб'єктом спеціального режиму оподаткування власно вироблених сільськогосподарських товарів оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою та відображаються у декларації 0121 - 0123 за умови підтвердження такого вивезення товарів за межі митної території України (експорту) належним чином оформленою митною декларацією.

При цьому суми ПДВ, що були сплачені суб'єктом спеціального режиму оподаткування постачальникам під час придбання товарів/послуг, які брали участь у виробництві експортованої сільськогосподарської продукції та включені до складу податкового кредиту, за рішенням платника можуть бути перенесені із декларації 0121 до декларації 0110.

В подальшому, суми податку, перенесені до декларації 0110, можуть брати участь в обрахунку суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у загальновстановленому порядку, визначеному ст.200 ПК України.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

15. У ході розгляду справи суд апеляційної інстанції виходив з того, що при здійсненні сільськогосподарським підприємством операцій в митному режимі експорту, визначення сум податку на додану вартість, що підлягає коригуванню здійснюється згідно з податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, містить їх вичерпний перелік та повинні складатись із сум податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів експортованої с/г продукції в розумінні пп.209.15.1.п.209.15, п.209.4 ст.209 Кодексу.

При цьому, податковий кредит, сформований при придбанні товарів/послуг, які приймали участь у виготовленні експортованої сільськогосподарської продукції, підлягає коригуванню по рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ (спеціальний режим оподаткування у сфері) зі знаком "-" та переноситься зі знаком "+" до рядка 16.3 загальної податкової декларації з ПДВ та відповідно суми податку перенесені до рядка 16.3 загальної податкової декларації з ПДВ, можуть підлягати бюджетному відшкодуванню у загально встановленому порядку, визначеному ст.200 розд. V Податкового кодексу України.

А відтак, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нормами податкового законодавства не передбачено право підприємства на розроблення власної методики розрахунку суми податкового кредиту, що підлягає бюджетному відшкодуванню при експорті сільськогосподарської продукції.

Положеннями податкового законодавства визначено, що формування податкового кредиту передбачено виключно на умовах безпосередньої участі сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість постачальникам за напрямами господарської діяльності такого платника податку на додану вартість, тобто позивач для перенесення податкового кредиту зі скороченої до загальної декларації з податку на додану вартість мав використати виключно податок на додану вартість, сплачений (нарахований) для виробництва та продажу експортованої сільськогосподарської продукції (кукурудзи).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, при розрахунку суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах, які підлягають бюджетному відшкодуванню при експорті, Товариством використовувалась Методика визначення суми податкового кредиту згідно додатку №11 до Наказу №1-ОП від 01.01.2012 «Про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку» .

Так, при визначенні суми податкового кредиту, що підлягає коригуванню, позивачем арифметично визначені кількість загально виробничих витрат на 1 гектар усіх засіяних площ сільськогосподарських культур, що свідчить про те, що за розрахунком вказаної Методики, загальновиробничі витрати понесені на всі культури в однаковому розмірі.

Згідно з Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість бухгалтерська довідка, у випадку коригування рядка 16.3 декларації, складається на підставі повного переліку податкових накладних, складених постачальниками на поставлені сільськогосподарські товари (супутні послуги), вартість яких була включена до складу виробничих факторів, пов'язаних із виробництвом експортованої кукурудзи.

При цьому, судами встановлено, що ТОВ "Енселко - Агро" було засіяно у 2014 році всього 79742,69 га сільськогосподарської продукції в т.ч.: 1. пшениця озима - 1224 га, 2. кукурудза - 51668 га, 3. овес - 40 га, 4. соняшник - 5809 га, 5. соя - 20871 га, 6. інша продукція - 130,69 га. Однак, докази на підтвердження того, що бухгалтерські довідки сформовано на підставі податкових накладних, які містять фактично сплачену постачальникам товарів/послуг суму, що включена до складу виробничих факторів, пов'язаних із виробництвом саме обсягів експортованої кукурудзи відсутні.

В той же час, перевіркою встановлено та підтверджено формування податкового кредиту платником при придбанні товарів, матеріалів, сировини, послуг пов'язаних в загальному з виробництвом усієї сільськогосподарської продукції урожаю 2014 року, а отже, позивача жодним чином не позбавлено права на податковий кредит, оскільки сума такого податкового кредиту залишена у спеціальній (скороченій) декларації.

Крім того, судом апеляційної інстанції, обґрунтовано зазначено про те, що п. 209.4 та 209.5 ст. 209 Податкового кодексу України, не передбачено часткового виділення податкового кредиту в разі здійснення експортних операцій, тому позивач для перенесення податкового кредиту зі скороченої до загальної декларації з ПДВ мав використати виключно ПДВ, сплачений (нарахований) для виробництва та продажу експортованої сільськогосподарської продукції (кукурудзи).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 у справі № 822/5769/15 слід залишити без задоволення.

17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 у справі № 822/5769/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду