Справа № 520/1044/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"08" квітня 2019 р. № 520/1044/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Мадевська Е.Д.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Зеленохатова І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)
до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46)
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.;

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.;

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,2 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,20 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн. є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,20 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн. є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі наказу від 07.12.2018 № 9194, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 275 5-VI зі змінами, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку - фізичної особи ОСОБА_3 (далі - позивач ), податковий номер НОМЕР_4 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.12.2018р. за № 5213/20-40-13-05-08/249619105, згідно висновків якого встановлено порушення з позивача, зокрема:

1. п.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. 176.1 «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI, в результаті не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;

2. п.п. 164.1, п.п 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1. п. 168.1 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, в результаті чого знижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 840 299,48 грн.;

3. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, в результаті встановленого заниження військового збору за 2017 рік у сумі 70 024,96 грн.

На підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.12.2018р. за № 5213/20-40-13-05-08/249619105 Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено та направлено на адресу позивача податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,2 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн.

Суд зазначає, що фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу в акті перевірки про порушення позивачем підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168 ст. 168 ПК України, занижено податкові зобов'язання з податку на доходи з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності за 2017 рік у розмірі 4668330,42 грн, у зв'язку із нарахуванням ПАТ «Укрсиббанк» доходу, який повинен бути відображений в декларації про майновий стан і доходи та задекларований як додаткове благо у вигляді прощення богу від ПАТ «Укрсиббанк» в розмірі 4668330,42 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та громадянкою України ОСОБА_4 (зміна прізвища на ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про шлюб від 30.09.2011 року, серії НОМЕР_7, Далі - ОСОБА_4), ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_5 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 06.09.2007 року. Відповідно до пункту 1.1 умов заключного Договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у доларах США в сумі 200 000,0 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1010 000 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі.

Згідно умов п. 1.2.2 укладеного Договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 06 вересня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін. Згідно умов п. 1.4 укладеного Договору цільове призначення кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме споживчі потреби.

Розділом 2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.09.2007 року визначено умови забезпечення кредиту. Так, згідно п. 2.1 договору з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника Банком приймається застава нерухомості, а саме житловий будинок загальною площею 191,3 кв.м., житловою площею 108,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_4.

06.09.2007 згідно договору купівлі-продажу, укладеного між гр.. ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем), ОСОБА_4 придбала у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Астраханська, будинок 4А, загальною площею 191,5 кв.м., житловою площею 108,2кв.м. договір купівлі-продажу від06.09.2007 року посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 1795. У відповідності до пункту З договору купівлі-продажу продаж здійснено за один мільйон десять тисяч гривень, які громадянином ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 повністю.

В той час, 06.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та громадянкою України ОСОБА_4, ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_5, укладено Договір іпотеки (нерухомого майна), який забезпечує виконання зобов'язань боржника - ОСОБА_4 (іпотекодавця) перед кредитором - АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06.09.2007.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - житлове приміщення. За домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки складає 1 139 100,0 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором № 0 від 06.09.2007 року та за кредитним договором № 0 від 06.09.2007 року, але не обмежуючись наступними зобов'язаннями:

- п. 1.2.1 Договору - зобов'язання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору № 0 від 06.09.2007 року, кредиту в сумі 200 000,0 доларів США, що на день укладання Кредитного договору складало 1010 000,0 грн.

- п. 1.2.2 договору - зобов'язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором в термін до 06 вересня 2028 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлено згідно до умов Кредитного договору.

Пунктом 1.4 Договору іпотеки від 06.09.2007 року визначено предмет іпотеки, а саме: вид нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. загальною площею 191,3 кв.м., житловою площею 108,2 кв.м.

Договор іпотеки 06 вересня 2007 року посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6. зареєстровано в реєстрі за №8800. '

В подальшому, позивачем було отримано від АКІБ «УкрСиббанк» повідомлення про анулювання боргу від 16.08.2017 року № 31-1-64/142 в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ. Відповідним повідомленням, банк, як кредитор, з метою виконання вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ, повідомив позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб, що кредитором прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором № 0 від 06.09.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) 182 368,91 доларів США, що складає 4 668 330,42 грн., по курсу НБУ станом на 16 серпня 2017 року.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощеного боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Як було встановлено судом, відповідачем не було встановлено та в акті не зазначено, що було прощено (анульовано) баком сума кредиту, або сума процентів за кредитним договором. Так як на запит відповідача від 07.06.20148 року № 23641/10/2040-13-08-22 (який був підставою для висновків відповідача про порушення позивачем відповідних положень ПК України) банком не були надані складові прощеного боргу, а саме суми основного боргу (тіла кредиту) і прощених відсотків за користування кредиту.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) богу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий боргу було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналізуючи вище викладені положення суд приходить до висновку, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09 квітня 2015 року № 321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв'язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Крім цього суд зазначає, що законодавцем було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом N 321-VIII від 09 квітня 2015 року Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань, яким, зокрема, встановлено, що: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки не було досліджено обставину чи є прощена банком сума боргу курсовою різницею, оскільки договір на надання споживчого кредиту було укладено ще 06.09.2007 року та складав суму еквівалентну 1010000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору.

Відповідно з пунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Враховуючи вище викладене та положення ст. 2 та 77 КАС України суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,20 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн. винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 29.12.2018р. № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,0 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1050374,35 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 840 299,48 грн. та за штрафними санкціями в сумі 210 074,87 грн.; від 29.12.2018р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в загальній сумі 87531,20 грн., в т. ч. за податковим зобов'язанням 70 024,96 грн. та за штрафними санкціями в сумі 17 506,24 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 9605 (дев'ять тисяч шістсот п'ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.