Справа № П/811/605/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 року

Київ

справа №П/811/605/17

адміністративне провадження №К/9901/49655/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 (головуючий суддя Баранник Н.П., суддя: Малиш Н.І., Щербак А.А.)

у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та часткового скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДК "Автомобільні дороги України" звернулося до адміністративного суду з позовом до Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та часткового скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 адміністративний позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду. Позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач наголошує, що податок з доходів фізичних осіб ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було перераховано до бюджету в повному обсязі у день виплати заробітної плати. З вказаного можна дійти висновку про безпідставність застосування до позивача санкцій, передбачених статтею 127 Податкового кодексу України. Натомість, коли мають місце нарахування та несвоєчасність сплати платником податків суми грошового зобов'язання протягом встановлених строків, такий платник притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України. Як вважає позивач, до нього безпідставно застосовано санкцію статті 127 Податкового кодексу України.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2019 справу призначено до розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін на 02.04.2019.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 12.09.2016 по 17.10.2016 контролюючим органом було проведено планову виїзну перевірку Філії «Знам'янський райавтодор» ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 24.10.2016 №285/11-26-14-02/26177285, яким встановлено, що позивач несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив до бюджету військовий збір та податок з доходів фізичних осіб у виді заробітної плати. Заборгованість платника податків на кінцеву дату періоду, який перевірявся (до 30.06.2016), зі сплати податку на доходи фізичних осіб становила 396027,54грн., військовий збір - 1513,01грн.

Згідно розрахунків платнику податків нарахована штрафна санкція з військового збору у сумі 985,37грн. та пеня - 191,34грн., штрафна санкція з податку на доходи фізичних осіб становить 244016,67грн. і пеня - 59036,94грн.

На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 02.11.2016:

№ , яким Філії «Знам'янський райавтодор» ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені 1062,83 грн.

№ , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені 521 695,65грн.

Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування в частині донарахування штрафних санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що контролюючий орган, вирішуючи питання про притягнення позивача до відповідальності, не врахував припис статті 61 Конституції України. Усіх платників податків можливо притягнути лише один раз до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж порушення закону, з огляду на це суд дійшов висновку про необхідність скасування спірних рішень відповідача в частині, що стосується донарахування штрафних санкцій.

Апеляційний суд скасував постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2017, вказавши, що твердження суду першої інстанції про подвійне застосування податковим органом штрафних санкцій за одне й теж порушення, а саме застосування санкцій та пені є помилковим. Суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для задоволення позову та скасування таких рішень в частині, що оскаржує позивач.

Відповідно до пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України (з відповідними змінами та доповненнями, далі - ПК України) грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За правилами пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, положення цієї статті встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулись до чи на момент виплати доходу.

В свою чергу, відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції використовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених податковим законодавством, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах від 10.11.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а також від 22.03.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області в особі Перемишлянського відділення про скасування податкового повідомлення-рішення, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, суд дійшов висновку, що має місце лише несвоєчасне перерахування сум податку, відповідальність за яке передбачено статтею 126 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не статтею 127 цього Кодексу, як помилково вважає орган доходів і зборів.

Судами встановлено, що в період з 01.07.2016 по 02.11.2016 позивач сплатив податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та військового боргу, який існував станом на 30.06.2016. Отже, станом на день прийняття податкових повідомлень-рішень можна було встановити кількість днів затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання, обов'язок сплати якого виник до 30.06.2016.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, податковий орган мав право обчислити санкцію фінансової відповідальності на користь штрафної санкції за приписами статті 126 ПК України.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції про задоволення позову, яка відповідає закону.

Правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Пунктом 4 частини першої статті 349 КАС України унормовано, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Керуючись статтями 340, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 скасувати.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду