Справа № 826/5693/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5693/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Державної судової адміністрації України, в якому просила суд:

1) визнати незаконним та скасувати пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013;

2) зобов'язати Державну судову адміністрацію України через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали від 10.01.2017 у справі №456/1268/16-а, текст якої зберігається у автоматизованій системі документообігу Львівського апеляційного адміністративного суду;

3) вийти за межі позовної вимоги 2, якщо це необхідно для повного захисту прав ОСОБА_2 на отримання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії ухвали від 10.01.2017 № 456/3781/14, текст якої зберігається у автоматизованій системі документообігу Львівського апеляційного адміністративного суду;

4) встановити строк для подання Державною судовою адміністрацію України до суду звіту про виконання постанови в частині позовної вимоги 2 з урахуванням прохання 3.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що у зв'язку із недостатнім фінансуванням Державною судовою адміністрацією України на поштові витрати Львівського апеляційного адміністративного суду у останнього відсутні кошти на відправлення поштової кореспонденції рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення, а лист із судовим рішенням, яке було відправлено простою поштою, нею не отримано.

Позивач також зазначає, що пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах, яким передбачено, що після повернення справ із суду апеляційної чи касаційної інстанції копії судових рішень цих судів видаються судом першої інстанції, суперечить вимогам частини 3 статті 167 КАС України відповідно до якої особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі.

У запереченнях на позовну заяву вказано, що доводи позивача про незаконність пункту 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174 є неприйнятними, оскільки цей пункт відповідає вимогам Закону України «Про доступ до судових рішень», Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла станом на час затвердження вказаної Інструкції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема апелянт вказує, що суд першої інстанції не застосував норми частини першої статті 15-1 КАС України та не з'ясував підтверджені доказами обставини, що у Львівському апеляційному адміністративному суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує можливість виготовлення копії ухвали від 10.01.2017 у справі №456/3781/14.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не з'ясував підтверджені доказами обставини та не надав оцінки аргументам позову.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, 10.01.2017 Львівським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу у справі № 456/3781/14 за позовом ОСОБА_2 до Стрийської міжрайонної прокуратури про зобов'язання вилучити недостовірну інформацію, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 серпня 2015 року по справі № 456/3781/14-а, 2а-456/124/15 - без змін.

У подальшому, позивач на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду надіслав заяву від 22.03.2017 про надіслання рекомендованим листом з повідомленням ухвали суду від 10.01.2017.

Однак, як вказує ОСОБА_2, на її адресу проста письмова кореспонденція з копією ухвали від 10.01.2017 не надходила.

У зв'язку з викладеним позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із запитом про надання копії ухвали у справі № 456/3781/14.

Листом від 30.03.2017 №01-21/711/17 Львівський апеляційний адміністративний суд повідомив позивача про те, що у зв'язку з обмеженим фінансуванням копія ухвали від 10.01.2017 на адресу позивача надіслано 23.01.2017 простою кореспонденцією, що підтверджується реєстром вихідних документів, яка відправлялася простою письмовою кореспонденцією. Водночас зазначено, що відповідно до статті 209 Кодексу адміністративного судочинства України після завершення апеляційного провадження справу №456/3781/14 надіслано до суду першої інстанції Стрийського міськрайонного суду Львівської області, а також про те, що згідно з пунктом 5 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України та пунктом 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, після повернення справи із суду апеляційної чи касаційної інстанції копії судових рішень цих судів видаються судом першої інстанції.

Вважаючи незаконним пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, а також у зв'язку з недостатнім фінансування Державною судовою адміністрацією України Львівського апеляційного адміністративного суду позивач звернулася до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 6.8.14. Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013 повністю узгоджується з положеннями частини 5 статті 167 КАС України, тому позовна вимога про визнання незаконним вказаного пункту задоволенню не підлягає.

Крім того, вимоги позивача про зобов'язання Державної судової адміністрації України через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду надіслати їй рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії ухвали від 10.01.2017 у справі №456/3781/14 також не підлягають задоволенню, оскільки у Державної судової адміністрації України відсутні такі повноваження, визначених законами України та Положенням про Державну судову адміністрації України, затвердженим рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 №12.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спеціальним законом який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII (надалі за текстом - Закон № 1402-VIII).

Згідно статті 146 Закону № 1402-VIII держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає: окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Частиною 1 статті 148 Закону № 1402-VIII передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 148 Закону № 1402-VIII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Відповідно до частини 5 вказаної статті видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів.

Частиною 1 статті 151 Закону № 1402-VIII визначено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Визначення поняття «кошторис бюджетної установи (далі - кошторис)» міститься у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» (далі - Постанова), відповідно до якого це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Згідно частин 1 та 3 статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

При цьому, частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Відтак, Держана судова адміністрація України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення Львівського апеляційного адміністративного суду, яке в установленому порядку у 2017 році повинно було здійснюватися на підставі затвердженого Державною судовою адміністрацією України кошторису на цей рік в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на 2017 рік.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, у 2017 році здійснювала фінансування Львівського апеляційного адміністративного суду у межах, нижчих ніж встановлено Державним бюджетом України.

При цьому, слід звернути увагу, що у разі недостатності коштів для здійснення відповідних видатків, відповідач позбавлений можливості вийти за межі бюджетного призначення чи самостійно змінити напрям використання бюджетних коштів.

При цьому, порядок отримання сторонами процесу копій судових рішень регламентується процесуальним законодавством, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Частинами 1 та 3 статті 4 вказаного Закону визначено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

При цьому, у відповідності до частини четвертої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються або надсилаються особам, які беруть участь у справі, в порядку, встановленому статтями 160 і 167 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України на вимогу особи, яка бере участь у справі, а так само особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, суд у цей самий день видає копію постанови (або її вступної та резолютивної частин) чи ухвали суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови суд повідомляє час, коли особи, які беруть участь у справі, можуть одержати копію постанови в повному обсязі. Суд складає повний текст постанови у строк, передбачений частиною третьою статті 160 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 КАС України встановлено, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє.

Судове рішення вважається врученим, у тому числі, у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Крім того, частина 5 вказаної статті визначала, що особа, яка бере участь у справі, а також особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, може отримати в суді, де знаходиться адміністративна справа, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого адміністративним судом будь-якої інстанції.

Згідно пункту 6.8.14. Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013, після повернення справ із суду апеляційної чи касаційної інстанції копії судових рішень цих судів видаються судом першої інстанції.

Аналіз наведених вище правових норм Кодексу адміністративного судочинства дає підстави суду стверджувати, що оскаржуваний пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України встановлює загальні правила ведення судового діловодства та жодним чином не суперечить вищевказаним положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про визнання незаконним пункту 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Державну судову адміністрацію України через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали від 10.01.2017 у справі №456/1268/16-а, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач фактично не погоджується з діями Львівського апеляційного адміністративного суду щодо надіслання їй копії судового рішення простою кореспонденцією з порушенням вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), однак вказане не є предметом розгляду даної справи.

Крім того, у Державної судової адміністрації України відсутні повноваження, визначені Законами України та Положенням про Державну судову адміністрації України, затвердженим рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 №12 щодо надсилання ОСОБА_2 через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду копії ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017 у справі №456/3781/14 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції, в якому знаходилась справа, з заявою про отримання копії ухвали від 10.01.2017 у справі №456/3781/14 та ознайомитись з повним текстом ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Посилання апелянта на незастосування судом першої інстанції частини 1 статті 15-1 КАС України (в редакції до 15.12.2017) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана норма передбачає функціонування автоматизованої системи документообігу суду, що забезпечує, зокрема: централізоване зберігання текстів судових рішень та інших процесуальних документів; видачу судових рішень та виконавчих листів на підставі наявних у системі даних щодо судового рішення та реєстрації заяви особи, на користь якої воно ухвалено. У той час, як позовні вимоги стосуються наявності у відповідача достатнього фінансування щодо надсилання позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали від 10.01.2017 у справі №456/1268/16-а.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Є.І. Мєзєнцев