Справа № 265/30/19
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/30/19
Провадження №2-а/265/45/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Гноєвого С.С., за участю секретаря судового засідання Федорової А.С., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 813506 від 24.12.2018 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що із вказаною постановою він не згодний, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, а інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі лейтенант поліції Чернишов А.В. безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Так, 24 грудня 2018 року о 00-35 годин він дійсно керував автомобілем "Хюндай сантафе" держаний номер НОМЕР_2 та рухався по вулиці Голубенко в Ліфвобережному районі міста Маріуполя, де був зупинений співробітниками УПП м. Маріуполя з приводу того, що не горіла ліва фара в режимі ближнього світла фар. Проте перед виїздом від ринку "Бахчиванджи", відповідно до п. 2.3 ПДР України він впевнився в справності освітлювальних приладів на автомбілі, яким він керувуав, піля чого почав рух. На даному автомобілі встановлені протитуманні освітлювальні прилади з ксеноновим світдлом фар, тому під час руху погіршення в освітленні дорожнього покриття він не помітив, габарити автомобіля були чітко визначені (в лівій фарі горіл габаритне світло), тому він навіть не знав, що під час руху згоріла ліва освітлювальна лампа ближнього сітла фар. На підставі виклаленого просив постанову скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання вимог позову у повному обсязі.

Представник відповідача Голіков Д.С. у судове засідання не з"явився, надіславши до суду письмовий відзив, в якому зазначив про законність дій поліцейського УПП Чернишова А.В. при розгляді справи та складанні постанови відносно ОСОБА_1, який в порушення правил дорожнього руху керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби в режимі ближнього світла. Зокрема, зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджено відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного, який додав до відзиву. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без участі представника відповівдача.

Оскільки сторони надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, та в судове засідання не прибули, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 813506, винесеної інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі лейтенантом поліції Чернишовим А.В. від 24 грудня 2018 року, вбачається, що 24 грудня 2018 року о 00-35 годині в місті Маріуполі в Лівобережному районі по вул. Голубенко ОСОБА_1, керував транспортним засобом «HYUNDAI Sonata», державний номер НОМЕР_2 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби (з несправним зовнішнім світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби в режимі ближнього світла), чим порушив вимоги п. 31.4.33 в ПДР з та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем пункту п.31.4.3.в ПДР є оскаржувана постанова поліцейського та диск з відеофіксацією з нагрудного відеореєстратора. При дослідженні вказаного відеозапису на диску судом було встановлено, що на відео не зафіксовано безпосередньо факу порушення водієм правил дорожнього руху, а зафіксовано лише процедуру складання протоколу та незгоду водія ОСОБА_1 з діями поліцейського. Будь-яких інших доказів відповідачем також надано не було. Доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості доказів позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною та приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття постанови.

Жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем без урахування вимог п. 31.4.3 вПДР суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 77, 241-243, 246 КАС України, ст. ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - задовольнити.

Постанову серії ЕАВ № 813506, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі лейтенантом поліції Чернишовим Андрієм Віталійовичем від 24 грудня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя