Справа № 461/952/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3082/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2019 року у справі №461/952/19 головуючий суддя Фролова Л.Д, проголошене о 13:05 год. у м. Львові повний текст складений 18.02.2019р. за адміністративним позовом Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області звернулося в суду з адміністративним позовом до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року, був затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення. Строк затримання відповідача закінчується 16 лютого 2019 року, проте наявні обставини, за яких неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, зокрема: не отримана інформація з країни його громадянської належності чи документи, необхідні для його ідентифікації особи. Представник ДМС просить суд продовжити строк примусового затримання ОСОБА_1 до з'ясування його громадянської належності.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2019 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення його ідентифікації та примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що позивач не вживав усіх передбачених законодавством заходів щодо ідентифікації іноземця. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 15 серпня 2018 року під час перевірки законності перебування іноземних громадян у м. Львові було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував на території України без законних підстав та документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

Останній був затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду, але не більше як на шість місяців, відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львові від 16 серпня 2019 року.

Крім того, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року (справа №461/6050/18) ОСОБА_1 ухвалено примусово видворити за межі території України.

26 жовтня, 12 грудня 2018 року та 30 січня 2019 року ГУ ДМС України у Львівській області зверталося до Почесного консулу Народної Республіки Бангладеш в м. Київ та до директора Департаменту консульської служби МЗС України з листами щодо встановлення особи ОСОБА_1.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що є підстави визначені ст. 289 КАС України для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення його за межі України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується листуванням з консульськими органами та посольствами, однак відповідна інформація щодо особи відповідача на момент звернення до суду з даним позовом не одержана.

Таким чином, позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та з огляду на наявність умов, передбачених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2019 року у справі №461/952/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний