Справа № 2040/6210/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

27 березня 2019 р.Справа № 2040/6210/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «КАРБОН» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «КАРБОН» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

16.10.2018 року позивач приватне акціонерне товариство «КАРБОН» (подалі - ПАТ «КАРБОН», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т. 1, а.с. 196-197), просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) від 03.07.2018 року № 1, яким на підставі акту № 1011/20-40-14-01-08/24345005 від 21.03.2018 року та рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 23.06.2018 року № 21415/6/99-99-11-01-01-25, за встановлені порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (подалі - ПК України), на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України застосовані штрафні санкції у розмірі 8.680 грн., та згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, п. 58.1 ст. 58 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 34.728 грн.

В обґрунтування вимог ПАТ «КАРБОН» зазначає про хибність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки № 1011/20-40-14-01-08/24345005 від 21.03.2018 року.

Позивач вказує, що вартість частки ПрАТ «КАРБОН» в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» визначено на підставі звіту про незалежну оцінку вартості статутного капіталу, виданого 31.03.2015 року ТОВ «Аргумент-Експерт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15161/13 від 09.09.2013 року та складає 10.152 грн.

Користуючись правами учасника товариства, що визначені його Статутом, п. д) ст. 10 та ст. 69 Закону України «Про господарські товариства», згадану частку ПрАТ «КАРБОН» відчужено у зв'язку із господарською необхідністю. Рішення про відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСКИЙ» прийнято загальними зборами акціонерів підприємства. ПрАТ «КАРБОН» та ТОВ «АЛЬЯНС-Т» не можливо вважати «пов'язані сторони».

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ДФС в Харківській області зазначає, що в спірній господарській операції позивач та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ», частка в статутному капіталі якого була предметом купівлі-продажу, є пов'язаними особами, що визначено відповідно до абз. а) п.п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а тому оцінка активів або зобов'язань повинна здійснюватися за балансовою вартістю, що визначається згідно з відповідним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Відповідачем також зазначено, що згідно наданого на перевірку звіту про незалежну оцінку вартості статутного капіталу неможливо визначити на підставі яких критеріїв було здійснено висновок щодо визначення вартості частки статутного капіталу позивача; інших документів на підтвердження реальності проведення оцінки корпоративних прав до перевірки надано не було. Крім того, відповідач посилався на відсутність в бухгалтерському обліку позивача контрагента постачальника з надання послуг вказаної оцінки та витрат пов'язаних з отриманням цих послуг. Таким чином, відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення рішення є обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року у задоволені адміністративного позову ПАТ «КАРБОН» відмовлено.

Суд поставив під суд сумнів прийняття документів ПАТ «МЕГАБАНК» в якості доказів здійснення ТОВ «Аргумент-Експерт» незалежної оцінки вартості статутного капіталу ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» і дійшов висновку, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» та ПрАТ «КАРБОН» в розумінні абз. а) п.п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України є пов'язаними особами, а тому відповідно для них оцінка активів або зобов'язань здійснюється за балансовою вартістю (за методом балансової вартості) відповідно до п. 10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 23., що із змісту акту перевірки вбачається,

При цьому, суд зазначив, що із змісту акту перевірки вбачається, що згідно балансів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» визначено наявність необоротних та оборотних активів за 2014 рік (баланс від 11.02.2015 року № ) у сумі 18601100 грн, з яких поточні фінансові інвестиції складають 16332900 грн, за 1 квартал 2015 року (баланс від 17.04.2015 року № ) у сумі 17101600 грн, з яких поточні фінансові інвестиції 16332800 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення вимог підприємства.

Скаржник зазначає про некоректність висновків щодо фінансового та матеріального стану підприємства виключно на підставі окремих статей балансу підприємства. Також скаржник вказує на помилковість висновків суду про застосування до ПрАТ «КАРБОН» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» поняття «пов'язані особи» та «пов'язані сторони».

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом установлено, що фахівцями ГУ ДФС у Харківській області проведено планову документальну виїзну перевірку ПАТ «КАРБОН» за наслідками якої складений акт перевірки № 1011/20-40-14-01-08/24345005 від 21.03.2018 року (подалі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення підприємством, зокрема, п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України (в редакції, що була чинною у 2015 році) в результаті чого підприємством занижений дохід на суму 192.888 грн, відповідно об'єкт оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 192.888 грн.

Так, в Акті перевірки зазначено, що ПАТ «КАРБОН» мало право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» у розмірі 21,15%.

13.05.2015 року між ПАТ «КАРБОН» та ТОВ «АЛЬЯНС-Т» укладений договір купівлі-продажу частки у розмірі 21,15%, що складає 203.040 грн. у статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» за 10.152 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства за 2015 рік збільшено суму витрат на 203.040 грн, а доходи на суму 10.152 грн.

Різниця між балансовою вартістю частки у статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» та вартістю реалізованої (без ПДВ) становить 192.888 грн.

В силу п. а) п.п. 14.1.159, п. 14.1 ст. 14 ПК України ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» та ПАТ «КАРБОН» є пов'язаними особами.

Відповідно до п. 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 23 «Розкриття інформації щодо пов'язаних сторін», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.06.2001 року № 303, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2001 року за № 539/5730 (подалі - П(С)БУ) пов'язаними сторонами вважаються підприємства, які перебувають під контролем або суттєвим впливом інших осіб.

Згідно з п. 6 П(С)БУ 23 оцінка активів або зобов'язань в операціях пов'язаних сторін здійснюється, зокрема наступним методом - балансова вартість (п.п. 6.4).

Згідно наданого до перевірки висновку про оцінку вартості долі у статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ», виданого 31.03.2015 року ТОВ «Аргумент-Експерт» неможливо визначити на підставі яких критеріїв було здійснено висновок щодо вартості частки статутного капіталу, що належить ПАТ «КАРБОН». До перевірки не надано звіт про проведення незалежної оцінки корпоративних прав, що належать ПАТ «КАРБОН», не надано будь-яких документів, підтверджуючих проведення оцінки, визначення ринкової вартості, співставлення та аналізу даних балансу та звітності, даних проведення інвентаризації або інших документів (матеріалів) підтверджуючих реальність проведення оцінки корпоративних прав. В ході проведення перевірки згідно даних бухгалтерського обліку та наявних бухгалтерських рахунків по взаємовідносинам 63 «Розрахунки з постачальниками та постачальниками», 68 «Розрахунки за іншими операціями», 371 «Розрахунки за виданими авансами відсутній контрагент-постачальник ТОВ «Аргумент-Експерт» та витрати пов'язані з отриманням послуги оцінки.

Документи, надані до перевірки (висновок про оцінку вартості), має юридичну ваду змісту, що свідчить про їх дефектність, а відтак не можуть сприйматися як належне джерело формування податкової та фінансової звітності.

В порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (в редакції до діяла у 2015 році) ПАТ «КАРБОН» занижений доход на суму 192.888 грн, внаслідок чого занижений об'єкт оподаткування податком на прибуток у розмірі 192.888 грн, у тому числі за 2015 рік на суму 192.888 грн.

На підставі висновків акті перевірки та рішення про відхилення скарги відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення (а.с. 21-22).

Судом установлено, що 13.05.2015 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу посвідчений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» (т. 1, а.с. 159).

За умовами договору ПАТ «КАРБОН» зобов'язується передати у власність ТОВ «АЛЬЯНС-Т» належну йому частку статутного капіталу ТОВ ««ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» у розмірі 21,5%, що складає 203.400 грн, а покупець зобов'язується прийняти на оплатити частку статутного капіталу на умовах та в порядку, визначеному в цьому Договорі.

Пунктом 3 Договору передбачено, що продаж частки за домовленістю сторін вчиняється за 10.152 грн, які будуть перераховані на розрахунковий рахунок продавця, відкритий в ПАТ «МЕГАБАНК» (п. 3.1). Згідно звіту про незалежну оцінку вартості статутного капіталу, виданого 31.03.2015 року ТОВ «Аргумент-Експерт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15161/13 від 09.09.2013 року) вартість статутного капіталу, що належить ПАТ «КАРБОН» складає 10.152 грн (п. 3.2).

Відповідно до пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України пов'язані особи - це юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням критеріїв, визначених у підпунктах «а», «б», «в» пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК. Зокрема, юридичні особи визнаються пов'язаними особами у разі якщо одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 20 і більше відсотків.

Підпунктом 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України установлено, що корпоративними правами вважаються права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої згідно із законом, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною першою ст. 140 Цивільного кодексу України (в редакції, що була чинною на 2015 рік) визначено, що товариством є засноване однією або кількома особами товариство, статутний фонд якого поділено на частки, розмір яких встановлюється статутом. Статутний фонд ТОВ складається з вартості вкладів його учасників.

Відповідно до статутного фонду визначається мінімальний розмір майна товариства, який гарантує інтереси його кредиторів.

Згідно з частиною другою ст. 115 Цивільного кодексу України вкладом до статутного (складеного) фонду ТОВ можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. На практиці він найчастіше формується за рахунок грошових коштів або рухомого майна засновників.

Відповідно до П(С)БО 2 «Баланс», фінансові інвестиції - це активи, які утримуються підприємством з метою: збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.

При продажу корпоративних прав (фінінвестиції) дохід від реалізації продавець відображає у складі інших доходів (п. 7 П(С)БО 15) на субрахунку 741 «Дохід від реалізації фінансових інвестицій».

Одночасно з доходом продавець відображає у складі витрат собівартість такої фінінвестиції (пп. 7, 29 П(С)БО 16) на субрахунку 971 «Собівартість реалізованих фінансових інвестицій».

Згідно пп. 134.1.1 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інвестиції визначені П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції».

Відповідно до п. 8 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», фінансові інвестиції (крім інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення або обліковуються за методом участі в капіталі) на дату балансу відображаються за справедливою вартістю.

Сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу (крім інвестицій, що обліковуються за методом участі в капіталі) відображається у складі інших доходів або інших витрат відповідно.

Згідно п. 9 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», фінансові інвестиції, справедливу вартість яких достовірно визначити неможливо, відображаються на дату балансу за їх собівартістю з урахуванням зменшення корисності інвестиції. Втрати від зменшення корисності фінансових інвестицій відображаються у складі інших витрат з одночасним зменшенням балансової вартості фінансових інвестицій

Згідно МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості» справедлива вартість - це ціна, яка була б отримана за продаж активу або сплачена за передачу зобов'язання у звичайній операції на основному (або найсприятливішому) ринку на дату оцінки за поточних ринкових умов (тобто вихідна ціна), незалежно від того, чи спостерігається така ціна безпосередньо, чи оцінена за допомогою іншого методу оцінювання.

Відповідно до п. 3 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції» ринкова вартість фінансової інвестиції - сума, яку можна отримати від продажу фінансової інвестиції на активному ринку.

Згідно п. 4 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», термін «активний ринок», що використовується у положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, має таке значення - це ринок, якому притаманні такі умови: предмети, що продаються та купуються на цьому ринку, є однорідними; у будь-який час можна знайти зацікавлених продавців і покупців; інформація про ринкові ціни є загальнодоступною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що корпоративні права (фінансові інвестиції) можуть обліковуватись на балансі підприємства не за номіналом, а за справедливою (ринковою вартістю) та при продажу корпоративних прав можна скористатися оцінкою ринкової вартості корпоративних прав, проведеною незалежним оцінювачем.

Відповідно до п. 4 П(С)БО 23 асоційоване підприємство - підприємство, на яке інвестор має суттєвий вплив і яке не є дочірнім або спільним підприємством інвестора.

Визначення суттєвого впливу наведено в п. 3 П(С)БО 12: суттєвий вплив - повноваження брати участь у прийнятті рішень з фінансової, господарської та комерційної політики об'єкта інвестування без здійснення контролю цієї політики. Свідченням суттєвого впливу, зокрема, можуть бути: володіння 12 або більше відсотками акцій (статутного капіталу) підприємства; представництво в раді директорів або аналогічному керівному органі підприємства; участь у прийнятті рішень; взаємообмін управлінським персоналом; забезпечення підприємства необхідною техніко-економічною інформацією.

Оскільки відповідно до п. 4 П(С)БО 23 особи, стосунки між якими обумовлюють можливість однієї сторони контролювати іншу або здійснювати суттєвий вплив на прийняття фінансових і оперативних рішень іншою стороною, є пов'язаними сторонами, то підприємство, яке має інвестиції в асоційовані або дочірні підприємства, є по відношенню до таких підприємств пов'язаною стороною.

Згідно з вимогами п. 4 П(С)БО 12 фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю.

Собівартість фінансової інвестиції складається з: ціни її придбання; комісійних винагород; мита, податків, зборів, обов'язкових платежів; інших витрат, безпосередньо пов'язаних з придбанням фінансової інвестиції.

Фінансові інвестиції можуть бути придбані в один із способів: за грошові кошти, шляхом обміну на цінні папери власної емісії або на інші активи, безоплатно.

Судом установлено, що означена фінансова інвестиція ПАТ «КАРБОН» була придбана за грошові кошти.

Як зазначалось, загальне правило оцінки фінансових інвестицій на дату балансу визначено п. 8 П(С)БО 12: фінансові інвестиції на дату балансу відображаються за справедливою вартістю. При цьому сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу відображається у складі інших доходів або інших витрат відповідно.

Проте це правило не поширюється на інвестиції, що утримуються підприємством до їх погашення або обліковуються за методом участі в капіталі.

Відповідно до п. 11 П(С)БО 12 фінансові інвестиції в асоційовані і дочірні підприємства на дату балансу відображаються за вартістю, визначеною за методом участі в капіталі.

Облік фінансових інвестицій у асоційовані та дочірні підприємства за методом участі в капіталі не є опцією вибору облікової політики підприємства, це імперативна норма П(С)БО 12.

Таке правило обліку не поширюється на фінансові інвестиції в асоційовані і дочірні підприємства винятково у випадках, наведених у п. 17 цього П(С)БО.

Винятки з вимоги оцінки фінансової інвестиції в асоційовані і дочірні підприємства за методом участі в капіталі поширюються на випадки, коли:

фінансові інвестиції придбані та утримуються лише для продажу протягом 12 місяців з дати придбання;

асоційоване або дочірнє підприємство веде діяльність в умовах, які обмежують його здатність передавати кошти інвестору протягом періоду, що перевищує 12 місяців.

Таким чином, спосіб оцінки на дату балансу фінансової інвестиції в асоційовані та дочірні підприємства залежить від мети інвестора щодо використання такої інвестиції, здатності отримувати інвестором кошти від інвестиції та можливості визначення її справедливої вартості.

Колегія суддів надає критичну оцінку твердженням ГУ ДФС у Харківській області щодо обов'язковості обліку ПАТ «КАРБОН» фінансової інвестиції за методом участі в капіталі, оскільки під час проведення перевірки, розгляду заперечень підприємства на Акт перевірки та скарги на податкове повідомлення рішення контролюючим органом не встановлювалися такі обставини, як дата придбання ПАТ «КАРБОН» фінансової інвестиції, мета її придбання, чи не веде ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» діяльність в умовах, які обмежують його здатність передавати кошти інвестору протягом періоду, що перевищує 12 місяців.

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження відповідача щодо обов'язку підприємства-позивача проводити облік означеної фінансової інвестиції за методом участі в капіталі не підтверджено відповідними доказами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, посилаючись на наявність у нього обґрунтованих сумнівів щодо реальності вартості корпоративних прав, які у травні 2015 року ПАТ «КАРБОН» були продані ТОВ «АЛЬЯНС-Т», судам першої та апеляційної інстанцій не надав доказів на підтвердження того, що ціна, яка була отримана ПАТ «КАРБОН» за означений продаж у порівнянні із звичайною операцією на основному (або найсприятливішому) ринку на дату оцінки за поточних ринкових умов, є нижчою.

Колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, що оцінка активів або зобов'язань в операціях пов'язаних сторін здійснюється, зокрема, такими методами - балансової вартості (п.п. 6.4, п. 6 П(С)БО 23). Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в операції купівлі-продажу 13.05.2015 року частки у статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЗМІЇВСЬКИЙ» учасники договору купівлі-продажу: ПАТ «КАРБОН» та ТОВ «АЛЬЯНС-Т» не є пов'язаними особами і доказів зворотного відповідач судам не надав.

Колегія суддів зазначає, що продаж корпоративних прав за їх ринковою вартістю (нижче номіналу) призводить до виникнення витрат в бухгалтерському обліку, які зменшують фінансовий результат підприємства і відповідно об'єкт оподаткування податком на прибуток, при цьому коригування в сторону збільшення фінансового результату не відбувається.

Так, за наслідками розгляду листа щодо коригування фінансового результату до оподаткування на різниці по операціях з продажу та іншого відчуження корпоративних прав, виражених в іншій, ніж цінні папери, формі листом від 10.11.2015 року № 23923/6/99-99-19-02-02-15 Державна фіскальна служба України повідомляла платникам податків наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України).

При визначенні фінансового результату до оподаткування враховуються різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів (п. 141.2 ст. 141 ПК України).

Згідно з п.п. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму від'ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки цінних паперів (крім державних цінних паперів або облігацій місцевих позик), інвестиційної нерухомості і біологічних активів, які оцінюються за справедливою вартістю, відображених у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, що перевищує суму раніше проведеної дооцінки таких активів.

Відповідно до п.п. 141.2.2 п. 141.2 ст. 141 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму позитивного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Виходячи з викладеного, ДФС України вважає, що фінансовий результат до оподаткування коригується на різниці по операціях з продажу або іншого відчуження цінних паперів, але не коригується на різниці по операціях з продажу та іншого відчуження корпоративних прав, виражених в іншій, ніж цінні папери, формі.

Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ТОВ «КАРБОН», скасовує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року та приймає нове судове рішення про задоволення вимог підприємства.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За приписами ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З урахуванням наведеного, а також висновку суду про задоволення вимог позивача, на користь ПАТ «КАРБОН» підлягають до стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 4.405,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «КАРБОН» задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства «КАРБОН».

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 03 липня 2017 року № 1, яким приватному акціонерному товариству «КАРБОН» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем прибуток приватних підприємств у сумі 43.400,00 грн. (сорок три тисячі чотириста гривень 00 копійок), а саме: за податковими зобов'язаннями - 34.720,00 (тридцять чотири тисячі сімсот двадцять гривень 00 копійок) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 8.680,00 грн. (вісім тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "КАРБОН" () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4.405,00 грн. (чотири тисячі чотириста п'ять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк
Постанова у повному обсязі складена і підписана 08 квітня 2019 року.