Справа № 1840/2906/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 р.Справа № 1840/2906/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Пишний Р.Ю.

представник позивача Громов Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 30.11.18 року по справі № 1840/2906/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт"

до Державної фіскальної служби України

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" (далі по тексту - ТОВ "ПВП "Стандарт", позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - ДФС України, відповідач), в якій просить суд: визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо внесення до системи електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей про арешт рахунків № 1096, № 1096, які відкриті у Державній Казначейській службі України, а також на суму ПДВ по Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" у розмірі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 року у справі № 592/1679/18.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними - відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року та прийняти нове рішення, яким позов ТОВ "ПВП "Стандарт" задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що відповідно до витягу з електронного кабінету платника податків по реєстру операцій системи електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) вбачається, що ДФС внесено до СЕА ПДВ відомості про арешт на рахунки та ліміт ПДВ Товариства на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18, провадження №1-кс/592/768/18. Вважає, що податковим органом без належних правових підстав внесено до СЕА ПДВ відомості про арешт на рахунки, які відкриті в ДКСУ та ліміт ПДВ Товариства на підставі ухвали суду. Таким чином, вказав на те, що відповідач при виконанні судового рішення діяв всупереч Конституції та законів України. Зокрема, зазначив, що відновлення порушеного права внаслідок винесення ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми про скасування арешту від 09.08.2018 року не відбулось, оскільки зазначена ухвала залишається не виконаною. Так, звертає увагу на те, що право позивача є порушеним, оскільки податковий орган обмежує його право щодо реєстрації податкових накладних передбачене п.17.1.14 ст.17 ПК України, реалізовувати через електронний кабінет свої права та обов'язки, передбачені Податковим кодексом та які можуть реалізовані в електронній формі засобами електронного зв'язку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що в ухвалі слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18 зазначено імперативний припис щодо обов'язку контролюючого органу вжити заходів щодо арешту суми ПДВ в системі електронного адміністрування. Вказав на те, що на виконання вимог ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18, ДФС накладено арешт на суму ПДВ ТОВ «ПВП «Стандарт» в системі електронного адміністрування ПДВ у розмірі 37 981 532.36 грн. на яку вказаний платник має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН з метою забезпечення збереження речових доказів в рамках кримінального провадження. Пояснив, що накладення арешту відбулося шляхом відображення в системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від19.02.2018 справі № 592/1679/18. Разом з цим, 20.08.2018 року до системи електронного адміністрування ПДВ було внесено ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від09.08.2018 справі № 592/9235/18, якою було скасовано арешт. Посилаючись на викладені доводи, вважає, що судом першої інстанції об'єктивно досліджено всі обставини даної справи, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року у справі № 1840/2906/18 є законним та обгрунтованим, прийнятим з дотриманням як норм матеріального права, так і норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. На підставі вищевикладеного просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ГІВП «Стандарт» у повному обсязі та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18 накладено арешт на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн., на яку вказаний платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із забороною службовим особам та працівникам ТОВ «ПВП «Стандарт», його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно (а.с. 7).

Вказана ухвала була направлена для виконання до Державної фіскальної служби України.

21.02.2018 відповідачем до системи електронного адміністрування ПДВ було внесено відомості про арешт ліміту ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18 (а.с. 81).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2018 по справі №592/9235/18 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн. (а.с. 30-32).

20.08.2018 відповідачем до системи електронного адміністрування ПДВ було внесено відомості про скасування арешту ліміту ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2018 у справі № 592/9235/18 (а.с. 59).

Вважаючи протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо внесення до системи електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей про арешт рахунків № 1096, № 1096, які відкриті у Державній Казначейській службі України, а також на суму ПДВ по Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" у розмірі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 року у справі № 592/1679/18, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, зокрема, усі права позивача були відновлені шляхом внесення відповідачем 20.08.2018 до системи електронного адміністрування ПДВ відомостей про скасування арешту ліміту ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2018 у справі № 592/9235/18.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення, які ухвалюються іменем України, є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ст. 175 Кримінального процесуального кодексу України ухвала про арешт майна виконується негайно.

Відповідно до статті 200-1 Податкового кодексу України електронне адміністрування податку на додану вартість здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики Державною фіскальною службою України.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що саме ДФС виступає органом уповноваженим здійснювати адміністрування СЕА ПДВ.

Судом встановлено, що в ухвалі слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18 зазначено імперативний припис щодо обов'язку контролюючого органу вжити заходів щодо арешту суми ПДВ в системі електронного адміністрування.

Враховуючи, що ухвала про арешт майна виконується негайно, то арешт суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37981532,36 грн. полягав у неможливості використання даної суми при реєстрації податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що 21.02.2018, накладаючи на суму ПДВ ТОВ «ПВП «Стандарт» в системі електронного адміністрування ПДВ у розмірі 37 981 532,36 грн., на яку вказаний платник має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, відповідач виконував вимоги чинної на той час ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 у справі № 592/1679/18.

З приводу доводів апеляційної скарги про порушення прав товариства, та необхідності їх захистити, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 125 КАС України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв'язати спір.

Крім того, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні від 1 грудня 2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб'єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об'єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас за відсутності об'єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв'язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Так, апелянт вказав на те, що ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2018 по справі №592/9235/18, якою скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2018 на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» у сумі 37 981 532,36 грн., відповідачем не виконана. Зазначив, що своїми протиправними діями відповідач позбавив товариство можливості виконати свій обов'язок щодо реєстрації податкової накладної, передбачений ст.201 Податкового Кодексу України. Також, внесення відповідачем відомостей про арешт на рахунки, які відкриті в ДКСУ та ліміт ПДВ Товариства на підставі ухвали до СЕА ПДВ заблокувало роботу підприємства та призвело до неможливості зареєструвати податкові накладні, виконати договірні зобов'язання перед контрагентами, закупити сировину для виробництва, чим спричинено істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам товариства. Крім того, відповідач своїми протиправними діями обмежив право товариства щодо реєстрації податкових накладних передбачене п. 17.1.14 ст. 17 Податкового Кодексу України, з саме реалізовувати через електронний кабінет права та обов'язки, передбачені цим Кодексом та які можуть бути реалізовані в електронній формі засобами електронного зв'язку.

Проте, колегія суддів зауважує, що станом на день розгляду справи в суді, усі права позивача були відновлені шляхом внесення відповідачем 20.08.2018 до системи електронного адміністрування ПДВ відомостей про скасування арешту ліміту ПДВ по ТОВ «ПВП «Стандарт» (код 38867768) у сумі 37 981 532,36 грн. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2018 у справі № 592/9235/18.

Таким чином, колегія суддів не вбачає, в даному випадку будь-яких порушень чи обмежень прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій у спірних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог та погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року по справі № 1840/2906/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 05.04.2019 року