Справа № 826/1732/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1732/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 04 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року, ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) в наданні будівельного паспорту забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 за відсутності для цього достатніх підстав та зобов'язати відповідача Департамент містобудування та архітектури виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати паспорт забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки, яку ним було отримано для будівництва житлового будинку і саме з це призначення було наявне у земельної ділянки позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у видачі будівельного паспорту, викладену в листі від 11.12.2017р. №1516/17/012/27-17.

Зобов'язано Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути звернення ОСОБА_3 щодо видачі будівельного паспорту з урахуванням наведеного в мотивувальній частині даної постанови.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3, є власником земельної ділянки, по АДРЕСА_1, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1, від 23.11.2005 року.

Цільове призначення земельної ділянки, зазначене у даному акті визначено як «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

Даний акт було отримано позивачем на підставі рішення Київської міської ради від 31.03.2005 р. №237/2812.

Як вбачається з документів, наданих позивачем, при погодженні отримання земельної ділянки функціональною зоною земельної ділянки було визначено житлову зону.

У 2017 році позивач звернувся до містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо надання будівельного паспорту забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1.

Листом від 11.12.2017 № 1516/17/012/27-17 Департамент повідомив про повернення пакету документів для видачі будівельного паспорта у зв'язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Генеральному плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804 (далі - Генеральний план), згідно якого земельна ділянка за вказаною адресою за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно п. 2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05.07.2011 року, видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Пунктом 2.4 вказаного Порядку передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику, зокрема, з підстав невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Повернення пакета документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього здійснюється з відповідним обґрунтуванням уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, який не перевищує строк його надання.

Як убачається із матеріалів справи, листом Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 11.12.2017 № 1516/17/012/27-17 позивачу відмовлено у наданні дозволу (будівельного паспорту) на забудову земельної ділянки для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1, оскільки відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804, земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування, а наміри позивача, що зазначені у його зверненні не відповідають вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Генеральному плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженому рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804.

Колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у наданні дозволу на забудову земельної ділянки для будівництва житлового будинку.

Згідно з п.1.3 Порядку №103 параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

В силу п.2.4 Порядку №103 при вирішенні питання про видачу будівельного паспорту, крім відповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, перевірці підлягає ще і відповідність намірів вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення, суд зобов'язав Департамент містобудування та архітектури надати дозвіл (будівельний паспорт) на забудову земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, фактично не перевіривши відповідність намірів вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил.

За змістом ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Статтею 17 Закону визначено, що Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року №370/1804, земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування.

Земельна ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до рішення Київської міської ради від 31.03.2005 року №237/2812 передана ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 з/р 08-7-01153 від 23.11.2005 року).

Відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 06.09.2006 №1205 громадянину ОСОБА_3 дозволено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 за умови виконання п.2 цього розпорядження, яким,, окрім іншого позивача зобов'язано отримати архітектурно - планувальне завдання.

06.03.2007 року позивачем у ГУ містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА отримано архітектурно - планувальне завдання №06-1915 на проектування будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 із терміном дії - 2 роки з моменту видачі архітектурно - планувального завдання.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що Департамент земельних ресурсів повідомив, що Київська міська рада за поданням Департаменту не приймала рішень щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до довідки (витяг) з містобудівного кадастру, фрагмент схеми функціонального зонування території за чинною містобудівною документацією, функціональне призначення за чинною містобудівною документацією земельної ділянки, що належить позивачу - території зелених насаджень загального користування. Зазначені дані, оформлені довідкою (витягом), є невід'ємною частиною Генерального плану міста, що підтвердила в судовому засіданні представник Департаменту.

Щодо посилання позивача про те, що йому лише в ході розгляду даної справи стало відомо, що Київська міськрада у 2002 році затвердила своїм рішенням Генеральний план міста Києва та проект планування його приміської зони на період до 2020 року, відповідно до якого придбану ним земельну ділянку за функціональним призначенням було віднесено до території зелених насаджень загального користування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначені вище посилання до уваги, оскільки на час розгляду даної справи таке рішення є діючим, не скасовано та не визнано нечинним, а тому є обов'язковим для виконання.

Позивач як власник земельної ділянки зазначене рішення Київради щодо функціонального призначення належної йому земельної ділянки у встановленому законом порядку не оскаржив.

Щодо посилання на Інформаційну довідку Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, згідно якого зазначено цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначені вище посилання не спростовують встановленого функціонального призначення земельної ділянки, що вказаний в Генеральному плані міста Києва.

Згідно ч.1 ст.3 вищезазначеного Закону об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою комплексом об'єктів будівництва, що визначаються відповідно до:

у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно містобудівної документації на місцевому рівні.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що Департамент містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) правомірно відмовив надати позивачу дозвіл (будівельний паспорт) на забудову земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київради від 28 березня 2002 року, земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.01.2018 року справа № 405/10324/14-а.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановлянням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 03 квітня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко