Справа № 200/9877/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року справа №200/9877/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з'явився

відповідач: Шепотько М.А. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) від 03 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 03 грудня 2018 року) у справі № 200/9877/18-а за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання відмови у нарахуванні та виплати пенсії протиправною; зобов'язання виплатити заборгованість по державній соціальній допомозі за весь час припинення виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено, скасовано рішення від 30.11.2016 року №11; зобов'язано виплатити заборгованість по державній соціальній допомозі за весь час період припинення виплати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що суд першої інстанції не прийняв до уваги ті обставини, що позивач не отримує у нього жодних соціальних допомог і ніколи не звертався до нього з приводу їх призначення. Відповідач вважає, що суд першої інстанції повинен був змінити відповідача по справі на Пенсійний фонд, який здійснює позивачеві виплату пенсію.

Позивач, у судове засідання не прибув, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є інвалідом ї групи, що підтверджено довідкою МСЕК від 05.09.2016 року (інвалідність встановлена на строк з 01.05.2016 року по 01.10.2017 року).

Відповідно до довідки від 19.05.2016 року № позивача взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1.

Комісією з питань призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 30.11.2016 року №22 прийнято рішення №11 від 30.11.2016 року про відмову в призначенні (поновленні) соціальних виплат позивачу.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», статтею 46 якого визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

В той же час, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не встановлює жодних випадків для припинення виплати страхових виплат для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що припинення страхових виплат за відсутності передбачених законами України підстав, є незаконним.

Водночас, приймаючи спірне рішення судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що згідно пояснень відповідача, позивач не є отримувачем страхових виплат згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивачем доказів знаходження на обліку у відповідача та отримання страхових виплат згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» також не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є отримувачем пенсії і звертаючись до суду з позовом просив визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті саме пенсії.

Окрім того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача від 03.12.2018 року про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Бахмутсько-Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке судом першої інстанції не було вирішено.

За приписами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

У відповідності до вимог частини 5 статті 308 КАС України cуд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було зобов'язано відповідача виплатити заборгованість по державній соціальній допомозі за весь час період припинення виплати.

Окрім того, рішення №11 від 30.11.2016 року було прийнято не відповідачем по справі, а Комісією з питань призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лиманській міській раді. За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно було його скасовано.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №200/9877/18-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №200/9877/18-а - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання відмови у нарахуванні та виплати пенсії протиправною; зобов'язання виплатити заборгованість по державній соціальній допомозі за весь час припинення виплати - відмовити.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 03 квітня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 04 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 03 квітня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць