Справа № 822/2839/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2839/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

27 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Зозулі В.П.,

експерта: Власенко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання неправомірними і вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просила:

1) визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області щодо нарахування та виплати оплати праці в грошовому виразі протягом періоду з 01.01.2006 по 04.04.2016 (включно) в обсягах менше, ніж передбачено нормами законодавства і нормативно - правових актів України, умовами Колективного договору ДПІ у м. Хмельницькому та затвердженими кошторисами на утримання ДПІ у м. Хмельницькому;

2) зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області здійснити донарахування частини оплати праці в грошовому виразі, в тому числі частин її складових за видами виплат:

- надбавки за вислугу років державного службовця за 2014 рік та за січень - квітень 2015 в сумі 513,20 грн.;

- надбавки за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, за березень 2009 року, травень 2010 року, за 2014 рік та за січень - квітень 2015 року в сумі 736,04 грн.;

- премії щомісяця за грудень 2015 року та за січень 2016 року в сумі 439,62 грн.;

- індексації грошових доходів за вересень - грудень 2006 року, за січень, травень - липень 2008 року, за травень - грудень 2009 року, за 2010 - 2014 роки та за січень - квітень, вересень - листопад 2015 року в сумі 13331,92 грн.;

- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 20740,13 грн., в тому числі за 2008 рік, за 2010 рік, за 2012 рік та за 2015 рік до розміру середньомісячної заробітної плати; 2009 рік, за 2011 рік та за 2014 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати.

- тимчасової непрацездатності в наслідок захворювання за лютий - березень 2014 року та за січень вересень 2015 року в сумі 7994,48 грн.;

- основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби за вересень та грудень 2007 року, за вересень 2008 року, за квітень та вересень 2009 року, за серпень - вересень 2010 року, за травень та серпень - вересень 2011 року, за серпень - вересень 2012 року, за серпень - вересень 2013 року, за серпень - вересень 2014 року та за вересень - листопад 2015 року в сумі 4125,76 грн.,

- грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року в сумі - 7492,42 грн.

- вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року в сумі 89.50 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково:

1) визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_6 оплати праці в грошовому виразі протягом періоду з 01.01.2006 по 04.04.2016 (включно) в обсягах менше на 8953 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 82 коп.

2) зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області здійснити ОСОБА_6 донарахування та виплату частини оплати праці в грошовому виразі, в тому числі частин її складових за видами виплат:

- надбавки за вислугу років державного службовця за 2014 рік, січень- квітень 2015 року в сумі 460,61 грн.;

- надбавки за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, 2014 рік та за січень - квітень 2015 року в сумі 432,78 грн.;

- індексації грошових доходів за квітень-грудень 2006, 2008-2015 роки в сумі 4161,79 грн.;

- премії щомісяця за грудень 2015 року та за січень 2016 року в сумі 439,62 грн.;

- тимчасової непрацездатності в наслідок захворювання за лютий - березень 2014 року та за січень -вересень 2015 року в сумі 341,62 грн.;

- основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби за вересень та грудень 2007 року, за вересень 2008 року, за квітень та вересень 2009 року, за серпень, вересень 2010 року, за травень, серпень, вересень 2011 року, за серпень, вересень 2012 року, за серпень, вересень 2013 року, за серпень, вересень 2014 року та за вересень, листопад 2015 року в сумі 1161,77 грн.,

- грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року в сумі - 1866,13 грн.;

- вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року в сумі - 89,50 грн.

- в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечила обгрунтованість доводів апеляційної скарги та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Водночас, 27.03.2019 у судовому засіданні надавались пояснення експертом Власенко І.М. стосовно проведеної експертизи у справі 822/2839/17.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, а також пояснення експерта Власенко І.М. дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, в межах заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до запису № 13 від 02.09.1996 у трудовій книжці ОСОБА_2, згідно наказу № 108-К, протоколу № 25 від 02.09.1996, позивача призначено на посаду державного податкового інспектора валютної інспекції на підставі рішення конкурсної комісії до Державної податкової адміністрації у Хмельницькому.

Наказом № 69-о від 04.04.2016 ОСОБА_2 було звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб, про що зроблено запис № 41 від 04.04.2016 у трудовій книжці ОСОБА_7

З 30.01.2001 по 04.04.2016 позивач займала різні посади у ДПІ у м. Хмельницькому, зокрема: з 30.01.2001 по 01.02.2009 перебувала на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу економічного аналізу та прогнозування надходжень ДПІ у м. Хмельницькому, з 02.02.2009 по 11.03.2010 перебувала на посаді заступника начальника відділу економічного аналізу та прогнозування ДПІ у м. Хмельницькому, з 12.03.2010 по 22.03.2012 перебувала на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу економічного аналізу та прогнозування надходжень ДПІ у м. Хмельницькому, з 23.03.2012 по 30.06.2013 обіймала посаду начальника відділу прогнозування та аналізу управління прогнозування, аналізу, обліку та звітності ДПІ у м. Хмельницькому Хмельницької області Державної податкової служби, в період з 01.07.2013 по 26.03.2015 працювала на посаді заступника начальника координаційно - моніторингового управління - начальник відділу моніторингу забезпечення доходів і зборів та експрес-діагностики ДПІ у м. Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області, а також з 27.03.2015 по 04.04.2016 була головним державним ревізором-інспектором відділу контролю та декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Вважаючи, що протягом періоду з 01.01.2006 року по 04.04.2016 року (включно), нарахування та виплата оплати праці в грошовому виразі (в тому числі за видами її складових: винагороди за виконану роботу відповідно з посадовим окладом, надбавка за вислугу років державного службовця, надбавка за високі досягнення у праці, премії, індексація грошових доходів, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, тимчасова непрацездатність в наслідок захворювання, щорічна основна відпустка та додаткова відпустка за стаж державної служби, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення та вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку, що належить виплаті в день звільнення) здійснювалась відповідачем в обсягах менше, ніж передбачено законодавчими і нормативно-правовими актами України, Колективним договором ДПІ у м. Хмельницькому та затвердженими кошторисами на утримання ДПІ у м. Хмельницькому, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Встановлено, що Хмельницьким окружним адміністративним судом під час розгляду справи, з метою визначення документальної обгрунтованості відображення обліку операцій нарахуванню та виплаті позивачу заробітної плати та інших виплат, було призначено судово-економічну експертизу .

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався висновком експерта у даній справі та положеннями чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, працівників на оплату праці та їх захисту визначено КЗпП України, та Законом України "Про оплату праці" № 8/95-ВР від 24.03.1995 (далі - Закон № 8/95-ВР).

Відповідно до ст.98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно ч.2, ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Отже, щодо висновку суду першої інстанції про зобов'язання відповідача здійснити донарахування частини доходів оплати праці в грошовому виразі, в тому числі частин її складових за надбавки за вислугу років державного службовця за 2014 рік та за січень-квітень 2015 в сумі 460,61 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 Закон №3723-XII, щодо гарантії надбавки державних службовців встановлено, що надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Із наявного в матеріалах справи висновку експерта вбачається, що експертом було проведено дослідження розрахункових листів по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_2 щодо встановлення розміру нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому заробітної плати ОСОБА_2 з 2006 по травень 2016 роки, який склав: 483 932,59 гривень.

При цьому, експертом здійснено перерахунок надбавки ОСОБА_2 за вислугу років до посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання за 2014 рік, січень - квітень 2015 року відповідно до Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР та Постанови Кабінету Міністрів України №700 від 12.05.2007.

Слід зазначити про встановлення експертом того, що розмір не нарахованої надбавки за вислугу років позивачу за 2014 рік, січень - квітень 2015 року становить 460,61 грн.

Проте, позивач вважає вказаний висновок експерта таким що не відповідає дійсності, оскільки експертом не вірно перераховано нараховану відповідачем надбавку за вислугу років державного службовця за 12 робочих днів березня 2015, як наслідок занижено розмір перерахованої надбавки на суму 9,78 грн., а також у березні та квітні 2015 року відповідачем не проведено нарахування заробітної плати із збереженням попереднього заробітку протягом двох тижнів з дня переведення на постійну нижче оплачувану роботу, внаслідок чого не нараховано 345,92 грн. Також апелянт зазначає, що експертом змінено питання, поставлене судом на вирішення експертизи щодо надбавки за вислугу років державного службовця та визначено нове питання.

Однак, у судовому засіданні апеляційної інстанції, експерт пояснила, що питання нею змінені не були, а лише з власної ініціативи за її клопотанням уточнено, про що судом першої інстанції постановлено ухвалу від 30.01.2018 (т.2 а.с.177), тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про самовільну зміну експертом питань постановлених на вирішенням експертизи.

Встановлено, що розмір нарахованої відповідачем надбавки за вислугу років за 2014 рік, січень-квітень 2015 року склад 5765,54 грн.

При цьому, експертом при перерахунку надбавки за вислугу років було враховано розмір посадового окладу, кількість фактично відпрацьованих днів (згідно наданих табелів облікового робочого часу), розмір надбавки за вислугу років (понад 20 років - 30%).

Таким чином, згідно висновку експерта, розмір надбавки за вислугу років до посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання, після перерахунку, становить 6226,15 грн.

Тому, різниця між розмірами нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому надбавки за вислугу років та перерахованої надбавки за вислугу років до посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання ОСОБА_2 за 2014 рік, січень квітень 2015 року складає 460,61 грн.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів, приймаючи до уваги висновок експерта, дійшла висновку, що наданий позивачем розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці - надбавки за вислугу років ОСОБА_2 за 2014 рік, січень квітень 2015 року" в сумі 513,20 грн., як зазначає позивач, документально не підтверджується.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача здійснити донарахування надбавки за вислугу років державного службовця за 2014 рік та за січень-квітень 2015 в сумі 460,61 грн., що підтверджується результатами дослідження експерта.

Щодо позовної вимоги позивача про донарахування надбавки за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, за березень 2009 року, травень 2010 року, за 2014 рік та за січень - квітень 2015 року в сумі 736,04 грн., то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове її задоволення та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону №3723-XII, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Враховуючи здійснений експертом перерахунок надбавки ОСОБА_2 за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, 2014 рік та січень - квітень 2015 року, судом першої інстанції правильно було встановлено, що різниця між нарахованою та перерахованою надбавкою за високі досягнення праці ОСОБА_2 складає: 432,78 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним висновком суду першої інстанції, зазначає, судом першої інстанції не було врахованого того, що експертом не вірно перераховано нараховану відповідачем надбавку за високі досягнення у праці за 12 робочих днів березня 2015 року та як наслідок занижено розмір перерахованої надбавки на суму 21,18 грн. надбавки за високі досягнення у праці, а також у квітні 2015 року відповідачем із заробітної плати позивача без її письмової заяви та без відповідного наказу за березень 2015 утримано та відраховано 21,18 грн. надбавки за високі досягнення у праці.

Щодо вказаного слід зазначити, що експертом при перерахунку було враховано розмір посадового окладу, кількість фактично відпрацьованих днів, розмір надбавки за спеціальне звання, перерахований розмір надбавки за вислугу років до посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання позивача за 2014 рік, січень-квітень 2015 року та розмір відсотків надбавки встановленої наказами.

Згідно висновку експерта, розмір нарахованої відповідачем надбавки за високі досягнення у праці позивачу за січень-березень 2006 року, 2014 рік та січень-квітень 2015 року склав 13 934,69 грн. та вже після перерахунку надбавка за високі досягнення праці за вказані періоди становить 14 367,48 грн. Отже, розмір не нарахованої позивачу надбавки за високі досягнення у праці за січень-березень 2006 року та січень-квітаень 2015 року становить 432,78 грн.

При цьому, зазначений позивачем "Розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці - надбавка за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, 2014 рік та січень - квітень 2015 року" в сумі 736,04 грн. документально не підтверджується.

А тому, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині донарахування надбавки за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, за березень 2009 року, травень 2010 року, за 2014 рік та за січень - квітень 2015 року в сумі 736,04 грн. підлягають частковому задоволенню.

Крім того, позивач не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимоги про зобов'язання відповідача здійснити донарахування та виплату індексації грошових доходів за квітень-грудень 2006, 2008-2015 роки в сумі 4161,79 грн.

На думку позивача, донарахування та виплата індексації грошових доходів повинні бути здійснені за вересень - грудень 2006 року, за січень, травень - липень 2008 року, за травень - грудень 2009 року, за 2010 - 2014 роки та за січень - квітень, вересень - листопад 2015 року в сумі 13331,92 грн.

В обгрунтування вказаного позивач зазначає, що експертом не вірно визначено базовий місяць для проведення індексації грошових доходів, а саме квітень 2009 року замість лютий 2009 року та при визначенні базового місяця проігноровано затверджений кошторис на утримання бюджетної установи (ДПІ у м.Хмельницькому) для проведення фінансування витрат в частині оплати праці відповідно до бюджетних призначень на відповідний бюджетний рік за період з 2006-215 роки щороку.

Проте, із пояснень експерта наданих у судовому засіданні вбачається що кошторис на утримання ДПІ у м.Хмельницькому при дослідженні не використовувався, оскільки кошторис це затверджений у встановленому порядку або прийнятий належним чином фінансово-плановий документ, тобто кошторис складається на всю організацію і містить відповідні статті і суми витрат коштів цієї організації у майбутньому, а саме на наступний рік та не містить інформацію щодо ОСОБА_2

А тому, згідно Науково-методичних рекомендацій, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (зі змінами та доповненнями) експертом досліджувались розрахункові листи по нарахуванню заробітної плати позивача.

Колегією суддів встановлено, що із висновку експерта вбачається, що різниця між розмірами перерахованої індексації нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому індексації заробітної плати ОСОБА_2 за 2006, 2008-2015 роки становить 4161,79 грн.

Слід зазначити, що відповідно до п.2, п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, при визначені базового місяця експертом було враховано місяці коли було підвищення розмірів постійних складових заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.12.2005 №024-106 місяць зростання доходів (заробітної плати) громадян може вважатися базовим при розрахунку індексу споживчих цін для проведення індексації згідно з п. 5 Порядку №1078 у разі коли сума підвищення доходу працівника перевищить суму індексації, яка мала бути нарахована йому у цьому місяці.

Згідно пояснень експерта наданих у судовому засіданні, базовий місяць - це місяць, за який не здійснюється розрахунок індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Розрахунок починає проводитися з місяця, наступного за базовим. Якщо працівникові призначити постійну надбавку і внаслідок цього відбулися підвищення загального доходу, але посадовий оклад його не змінився, місяць такого призначення може вважатися базовим.

Якщо зростання доходу не відбулося, то індексація повинна і далі здійснюватися на індекс, розрахований згідно з Порядком №1078.

Порядок №1078 передбачає зміну базового місяця для обчислення зарплати лише у разі збільшення доходу. У разі зменшення доходу працівника базовий місяць індексації не зміниться, і зарплата індексуватиметься у колишньому порядку.

Встановлено, що дохід позивача за лютий 2009 року 2972,75 грн., а за березень 2009 року склав 2899,90 грн., тому зменшення доходу відбулося на 72,85 грн. (2972,75 - 2899,90), отже березень 2009 року не може бути базовим.

У квітні 2009 дохід позивача становить 3732,75 грн. (підвищення розміру надбавки за високі досягнення)

Отже, згідно Порядку №1078 та листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.12.2005 №024-106, експертом правильно визначено базовий місяць квітень 2009 року.

Також апелянт зазначає, що експертом при визначенні квітня 2012 базовим місяцем для проведення індексації проігноровано, що звільнення позивача із займаної посади в порядку переведення проведено в межах однієї установи.

Проте, колегія суддів відхиляє вказані доводи позивача, оскільки до прийняття постанови КМУ від 13.06.2012 3526 «Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство» механізму проведення індексації зарплати працівників, прийнятих за переведенням Порядком №1078 не передбачений.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 20.09.2007 №59/10/136-07 щодо новоприйнятих працівників, рішення про індексацію їм заробітної плати підприємство може ухвалювати самостійно. Міністерство праці та соціальної політики України, керуючись практикою застосування Порядку № 1078, рекомендує для таких працівників місяць прийняття на роботу вважати базовим під час розрахунку індексу для проведення індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця розраховується індекс споживчих цін для проведення індексації до перевищення встановленого порога індексації - 101 %.

Отже, відповідно до наказу №37-о від 22.03.2012, позивач будучи звільненою з посади в порядку переведення до ДПІ у м.Хмельницькому Хмельницької області ДПС п.5 ст.36 КЗпП України, а потім згідно наказу №39-о від 23.03.2012 призначеною в порядку переведення на посаду, рахується як новоприйнятий працівник, а тому експертом правильно визначено базовий місяць квітень 2012 року.

Таким чином, вимога позивача щодо донарахування не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці - індексації грошових доходів за вересень-грудень 2006 року, січень, травень-липень 2008 року, травень-грудень 2009 року 2010-2014 роки, січень-квітень, вересень-листопад 2015 року" в сумі 13331,92 грн. документально не підтверджується.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, різниця між розмірами перерахованої індексації нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому індексації заробітної плати ОСОБА_2 за 2006, 2008-2015 роки становить 4161,79 грн., а тому, виходячи із розбіжності у сумі, яку просить донарахувати позивач, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вказаної вимоги позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити донарахування виплату позивачу індексації грошових доходів за квітень-грудень 2006, 2008-2015 року в сумі 4161,79 грн. є правомірним.

Щодо вимоги позивача в частині донарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 20740,30 грн, в тому числі за 2008 рік, 2010 рік, 2012, 2015 до розміру середньомісячної заробітної плати; 2009 рік, 2011 рік та за 2014 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п. 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", право надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника право керівникам відповідних органів.

Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 16.10.2009 №620/13/84-09, було надано роз'яснення про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, а саме: «Згідно п.п. 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №268 право надавати працівникам матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у сумі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, надано керівникам відповідних органів в межах установленого фонду оплати праці. Рішення про надання такої допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладних у заяві працівника.

При цьому, слід зазначити, що нарахування позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань проводилось згідно її заяв та в розмірах відповідно до наказів:

- заява ОСОБА_2 від 16.12.2008 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: для здійснення ремонту в квартирі. Згідно пункту 5 наказу 28-Ф від 19.12.2008 надано матеріальну допомогу працівникам на вирішення соцільно-побутових питань в розмірі згідно з додатком 2. Зокрема, згідно вказаного Додатку 2 розмір матеріальної допомоги позивача на вирішення соціально-побітових питань становить 1762,50 грн.;

- згідно з Додатком 2 до наказу №3-ф від 24.02.2010, розмір матеріальної допомоги позивача на вирішення соціально-побутових питань складає 2600 грн. Щодо вказаної матеріальної допомоги заява позивача відсутня;

- заява від 05.10.2012 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: придбання зимового одягу та оплати комунальних послуг. Згідно Додатку 1 до наказу №24 від 29.10.2012 розмір матеріальної допомоги позивача на вирішення соціально-побітових питань становить 1276 грн.;

- згідно Додатку 2 до наказу №19-Ф від 26.08.2014 розмір матеріальної допомоги позивача на вирішення соціально-побітових питань становить 1463 грн. Щодо вказаної матеріальної допомоги заява позивача відсутня;

- заява від 27.07.2015 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: оплати комунальних послуг. Згідно з Додатком 2 до наказу №3-ф від 24.02.2010, розмір матеріальної допомоги позивача на вирішення соціально-побутових питань складає 1235 грн.

Згідно розрахункових листів по нарахуванню заробітної плати за 2008-2012 та 2014-2015 роки, встановлено періоди та розміри нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 у розмірі 8336,50 грн.

Отже, різниця між розмірами матеріальної допомоги ОСОБА_2 на вирішення соціально-побутових питань встановлених наказами та нарахованими відповідачем становить 0,00 грн.

Доводи апелянта про те, що експертом проігноровано затверджений кошторис на утримання бюджетної установи ДПІ у м.Хмельницькому з додатками для проведення фінансування витрат в частині оплати праці відповідно до бюджетних призначень на відповідний бюджетний рік за період з 2006-2015 роки щороку, колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначалось вище, згідно Науково-методичних рекомендацій, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (зі змінами та доповненнями) кошторис експертом не досліджувався.

Як зазначалось вище, згідно п.п. 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 рішення про надання такої допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладних у заяві працівника.

Однак, із матеріалів справи вбачаєт, розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці - матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2008-2012 та 2014-2015 роки на суму 20740,13 грн. документально не підтверджується.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача в частині донарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 20740,3 грн, в тому числі за 2008 рік, 2010 рік, 2012, 2015 до розміру середньомісячної заробітної плати; 2009 рік, 2011 рік та за 2014 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог щодо донарахування позивачу тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання за лютий - березень 2014 року та за січень- вересень 2015 року в сумі 7994,48 грн., то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимоги в цій частині в сумі 341,62 грн. з огляду на наступне.

Слід зазначити, що тимчасова непрацездатність нараховується виключно на підставі листка непрацездатності. Якщо працівник подає його за основним місцем роботи - це має бути обовязково оригінал.

Суд першої інстанції, досліджуючи наданий позивачем "Розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 за лютий - березень 2014 року, січень - вересень 2015 року" в сумі - 7 994,48 грн., зазначив, що в первинних документах наданих ДПІ у м. Хмельницькому по нарахуванню заробітної плати за лютий - березень 2014 року, січень - вересень 2015 року, містяться розрахункові відомості по нарахуванню заробітної плати, табеля обліку робочого часу та листки непрацездатності працівників.

Під час дослідження вказаного питання, експертом досліджувались вказані первинні документи надані ДПІ у м.Хмельницькому, проте листи непрацездатності ОСОБА_2 відсутні.

Колегія суддів зазначає про встановлення експертом того, що при співставленні кількості днів тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 відмічених в табелях обліку робочого часу до кількості днів які зазначені в особових рахунках по нарахуванні ДПІ у м. Хмельницькому тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 встановлено невідповідності облікованих днів, а саме: - розрахунковий лист за 2015 рік: за лютий зазначено 21 робочий І день, березень (-4 робочі дні за лютий), тобто кількість фактично відпрацьованих днів в лютому - 17, але табель обліку робочого часу 01 по 28 лютого 2015 року містить наступні дані: 21 робочий день даних про дні тимчасової непрацездатності ОСОБА_2

Із результатів проведеного дослідження, щодо перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, враховуючи додатково надані на дослідження експерту листки непрацездатності ОСОБА_2, за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року, слід зробити висновок, що різниця між розмірами нарахованої відповідачем та перерахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року склала - 341,62 грн.

При цьому, колегією суддів враховується висновок експерта, що розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 за лютий - березень 2014 року, січень-вересень 2015 року в сумі 7994,48 грн, документально не підтверджується.

Доводи апелянта про те, що при проведенні експертизи поставлене судом питання стосовно допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю внаслідок захворювання за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року фактично не досліджувалось взагалі та при проведенні перерахунку експертом враховано завідомо недостовірні дані, колегія суддів відхиляє, оскільки за відсутністю листків непрацездатності та відповідно до п.2.3 Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 неоднозначності даних щодо кількості днів тимчасової непрацездатності протабельованих в табелях обліку робочого часу та розрахункових листках за лютий, вересень 2015 року не видається за можливе підтвердити розрахунок тимчасової непрацездатності позивача за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача здійснити донарахування позивачу та виплату тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання за лютий-березень 2014 та за січень-вересень 2015 в сумі 341,62 грн.

Щодо вимог про донарахування позивачу компенсації основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби за вересень та грудень 2007 року, за вересень 2008 року, за квітень та вересень 2009 року, за серпень - вересень 2010 року, за травень та серпень - вересень 2011 року, за серпень - вересень 2012 року, за серпень - вересень 2013 року, за серпень - вересень 2014 року та за вересень - листопад 2015 року в сумі 4125,76 грн., то суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір компенсації не нарахованої основної та додаткової відпустки позивачу за вказані вище періоди становить 1161,77 грн.

Стосовно вказаного висновку суду першої інстанції слід зазначити наступне.

Головними нормативними документами, що регулюють питання розрахунку відпускних є Кодекс законів про працю, Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР та Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100.

Сума відпускних розраховується шляхом множення середньоденної заробітної плати за розрахунковий період на кількість календарних днів, що припадають на відпустку.

Для дослідження вказаного питання, відповідачем надано експерту накази з особового складу про надання відпустки працівникам № 150-в від 29.08.2007, № 224-в від 10.12.2007, №210-в від 19.08.2008, № 53-в від 16.04.2009, № 182-в від 19.08.2009, № 180-в від 13.08.2010, №65-в від 05.05.2011, №171-в від 04.08.2011, № 159-в від 01.08.2012, № 40-в від 07.08.2013, №199-в від 06.08.2014, №198-в від 09.09.2015, при дослідженні яких встановлені періоди основних та додаткових відпусток ОСОБА_2 підставою яких були її заяви.

Експертом досліджено розрахункові листи по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_2, які надано позивачем та відповідно до яких встановлено розмір і нарахування відпустки та додаткової відпустки за вересень, грудень 2007 року, вересень 2008 року, квітень, вересень 2009 року, серпень, вересень 2010 року, травень, серпень, вересень 2011 року, серпень, вересень 2012 року, серпень, вересень 2013 року, серпень, вересень 2014 року, вересень, листопад 2015 року в сумі 38 513,56 грн.

Експертом також проведено дослідження перерахунку розміру щорічної відпустки та додаткової відпустки ОСОБА_2 за вересень, грудень 2007 року, вересень 2008 року, квітень, вересень 2009 року, серпень, вересень 2010 року, серпень вересень 2011 року, серпень вересень 2012 року, серпень вересень 2013 року, серпень вересень 2014 року, вересень, листопад 2015 року з врахуванням перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року, який склав 39675,23 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та висновок експерта, дійшла висновку, що наданий позивачем розрахунок не нарахованої та невиплаченої частин, складової оплати праці - щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за вересень, грудень 2007 року, вересень 2008 року, квітень вересень 2009 року, серпень, вересень 2010 року, травень, серпень, вересень 2011 року, серпень, вересень 2012 року, серпень, вересень 2013 року, серпень, вересень 2014 року, вересень, листопад 2015 року" в сумі 4 125,76 грн. враховуючи додатково надані листки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_2 за лютий-березень 2014 року, січень-вересень 2015 року документально не підтверджується.

Тому, як правильно встановлено судом першої інстанції, розмір не нарахованої основної та додаткової відпустки позивачу за вказані вище періоди становить 1161,77 грн., а тому і вимоги позивача в частині донарахування основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби за вересень та грудень 2007 року, за вересень 2008 року, за квітень та вересень 2009 року, за серпень - вересень 2010 року, за травень та серпень - вересень 2011 року, за серпень - вересень 2012 року, за серпень - вересень 2013 року, за серпень - вересень 2014 року та за вересень - листопад 2015 року в сумі 4125,76 грн. підлягають частковому задоволенню.

Крім того, ОСОБА_2 надано "Розрахунок не нарахованої та невиплаченої частині складової оплати праці - грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року" в сумі 7492,42 грн. Щодо вказаної вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про часткове її задоволення, а саме в сумі 1866,13 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним висновком, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що експертом при дослідження та перерахунку нарахованої відповідачем грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року з врахуванням завідомо недостовірних даних, а також не вірно застосовано коефіціенти коригування на визначені експертом суми.

Щодо вказаного слід зазначити, що судовий експерт досліджуючи наказ № 69-о від 04.04.2016 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб у зв'язку із скороченням штату чисельності відповідно п.1 ст. 40 КЗпП України", встановив, що у п.2 даного наказу вказано "виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку в кількості 109 календарних днів, в тому числі 15 календарних днів за стаж державної служби відповідно до ст.35 Закону України "Про державну службу" за робочий період з 18.02.2016 по 17.02.2015 та 94 календарних днів щорічної основної відпустки, в тому числі: 16 календарних днів за робочий період з 02.09.2012 по 01.09.2013, 30 календарних днів за робочий період з 02.09.2013 по 01.09.2014, 30 календарних днів за робочий період з 02.09.2014 по 01.09.2015 та 18 календарних днів пропорційно відпрацьованому часу за робочий період з 02.09.2015 по 04.03.2016, тобто по дату звільнення. Щорічна основна відпустка ОСОБА_2 складає 30 календарних днів.

При дослідженні розрахункового листа за квітень 2016 року встановлено розмір нарахованої ДПІ у м. Хмельницькому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплатити в день звільнення в сумі 15 632,78 грн., зокрема: - компенсація за 94 календарні дні основної відпустки в сумі 13 481,48 грн. та компенсація за 15 днів додаткової відпустки за стаж державної служби, що складає 2 151,30 грн.

Експертом проведено дослідження, щодо перерахунку компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення.

Встановлено, що розмір перерахованої компенсації ОСОБА_2 за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення складає 17498,91 грн.

А тому, враховуючи висновок експерта, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що різниця між перерахованою компенсацією та нарахованою відповідачем грошовою компенсацією за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення ОСОБА_2 складає 1866,13 грн.

При цьому, наданий позивачем розрахунок не нарахованої та невиплаченої частини складової оплати праці - грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року" в сумі 7492,42 грн. документально не підтверджується, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовний вимог в частині не нарахованої та невиплаченої частині складової оплати праці - грошової компенсації за невикористані дні щорічні основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року".

Стосовно зобов'язання донарахувати не виплачені частини оплати праці позивачу за грудень 2015 року, в тому числі частини за видами її складових: винагороди за виконану роботу відповідно з посадовим окладом в сумі 179,00 грн., надбавки за вислугу років державного службовця в сумі 53,70 грн., надбавки за високі досягнення у праці в сумі 349,05 грн., то колегія суддів зазначає, що в березні 2016 року ОСОБА_2 було перераховано на картковий рахунок заробітної плати 4637,81 грн., що відповідає розміру вказаному в розрахунковому листі за березень 2016 року.

Згідно висновку експерта, виплата заробітної плати в сумі 4637,81 грн., включає в себе розмір донарахованої оплати праці ОСОБА_2 за грудень 2015 року, в тому числі частин за видами її складових: винагороди за виконану роботу відповідно з посадовим окладом 179,00 грн., надбавки за вислугу років державного службовця 53,70 грн., надбавки за високі досягнення у праці в сумі 349,05 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про розрахунок донарахованих та не виплачених частин оплати праці ОСОБА_2 за грудень 2015 року, в тому числі частин за видами її складових: винагороди за виконану роботу відповідно з посадовим окладом, надбавки за вислугу років державного службовця, надбавки за високі досягнення у праці, оскільки вказані вимоги позивача документально не підтверджуються.

Щодо доводів апелянта про здійснення компенсації втрат частини доходу (знецінювання грошових засобів внаслідок інфляційних процесів) у зв'язку з не нарахуванням, донарахуванням та не виплатою своєчасно частини оплати праці (порушення норм законодавчих і нормативно - правових актів України, умов Колективного договору ДПІ у м. Хмельницькому та підтверджених кошторисів на утримання ДПІ у м. Хмельницькому) за період з 01.01.2006 по 04.04.2016 на користь ОСОБА_2 в сумі 29083,43 грн., то слід зазначити, що компенсація втрати частини доходу здійснюється згідно із Законом України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000.

Згідно ст.4 Закону України №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації проводяться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Також, суд зазначає, що відповідно до п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як слідує із пояснень експерта, то згідно наданого позивачем «Розрахунку компенсації втрат частини доходу за період з 01.01.2006 по 04.04.2016 року» експертом встановлено, що розрахунок проведено з врахуванням не нарахованої та не виплаченої заробітної плати.

Оскільки нарахування заборгованості ДПІ у м. Хмельницькому на час розгляду справи ще не відбулося, при цьому позовні вимоги, щодо здійснення компенсації втрат частини доходу (знецінювання грошових засобів внаслідок інфляційних процесів) за період з 01.01.2006 року по 04.04.2016 року в сумі 29083,43 грн., що була заявлена позивачем документально не підтверджується, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дана позовна вимога є похідною від усіх вище наведених, в зв'язку із цим позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі фактично не згідна з висновком експерта по даній справі, який судом першої інстанції використано при ухваленні оскаржуваного рішення. При цьому слід зазначити, що предмет спору беззаперечно потребує спеціальних знань та проведення розрахунків у сфері економіки, тому доводи апелянта щодо помилковості висновків експертизи, в силу вищенаведеного, можуть бути підтверджені лише проведенням повторної, комісійної чи додаткової експертизи. Так як клопотання про їх призначення під час апеляційного розгляду від сторін не надходило, тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тому числі із даної підстави також.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 оплати праці в грошовому виразі протягом періоду з 01.01.2006 по 04.04.2016 (включно) в обсягах менше на 8953 грн.82 коп. та наявності підстав для зобов'язання відповідача здійснити донарахування та виплату частини оплати праці в грошовому виразі, в тому числі частин її складових за видами виплат:

- надбавки за вислугу років державного службовця за 2014 рік, січень- квітень 2015 року в сумі 460,61 грн.;

- надбавки за високі досягнення у праці за січень - березень 2006 року, 2014 рік та за січень - квітень 2015 року в сумі 432,78 грн.;

- індексації грошових доходів за квітень-грудень 2006, 2008-2015 роки в сумі 4161,79 грн.;

- тимчасової непрацездатності в наслідок захворювання за лютий - березень 2014 року та за січень -вересень 2015 року в сумі 341,62 грн.;

- основної щорічної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби за вересень та грудень 2007 року, за вересень 2008 року, за квітень та вересень 2009 року, за серпень, вересень 2010 року, за травень, серпень, вересень 2011 року, за серпень, вересень 2012 року, за серпень, вересень 2013 року, за серпень, вересень 2014 року та за вересень, листопад 2015 року в сумі 1161,77 грн.,

- грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за стаж державної служби, що належить виплаті в день звільнення 04.04.2016 року в сумі - 1866,13 грн.;

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги в частині незадоволеної вимоги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 квітня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.