Справа № 524/1720/19
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/1720/19
Провадження №2-а/524/182/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП Скомороха Олександра Сергійовича про визнання дій та постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними,скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП Скомороха Олександра Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У своєму позові зазначав, що постановою відповідача - інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП Скомороха Олександра Сергійовича від 07 березня 2019 року, серії ЕАВ № 970498, його (позивача) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він, нібито, цього дня, близько 13 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом Citroen, р.н. НОМЕР_1, по вул. Веселинівській, 49 у м. Миколаєві, рухався зі швидкістю 85 км./год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

Вважав дії інспектора щодо складання постанови відносно нього незаконними, просив визнати постанову протиправною та скасувати її та закрити провадження по справі, оскільки інспектором поліції було складено постанову без його присутності у службовому автомобілі. У самій постанові вказав невірні дані, а саме, зазначив адресу складання постанови м. Миколаїв, вул. Веселинівська, 49, а насправді вул. Веселинівська, 71/2. Номерний знак у постанові зазначено не його, ніколи не керував автомобілем із номерним знаком НОМЕР_1. Вважає таку постанову недійсною. Звертає увагу, що розгляд справи на місці, без надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Ухвалою судді від 14 березня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, залучено сторін у справі, зобов'язано відповідача подати до суду відзив на позов та докази на підтвердження правомірності своїх дій. Витребувано від батальйону поліції № 3 в м. Миколаїв УПП в Миколаївській області ДПП НП оригінал постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 07 березня 2019 року, постову відомість, маршрутний лист та подорожній лист патрульного автомобіля. Зобов'язано подати витребувані документи до суду в строк до 20 березня 2019 року (а.с.9).

20 березня 2019 року до суду засобами електронного поштового зв'язку від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відзиву на позов та заяву про вступ представника у справу (а.с. 13-15).

Ухвалою суду від 22 березня 2019 року розгляд справи було відкладено для надання додаткового часу для надання відзиву на позов із доказами та іншими матеріалами по справі (а.с.20).

26 березня 2019 року до суду від відповідача інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП в Миколаївській області ДПП Скомороха О.С., за підписом представника відповідача ОСОБА_5, надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 22-26).

У своєму відзиві відповідач зазначив, що 27 грудня 2018 року екіпажем «Корвет-503» на автодорозі М-14 Одеса-Мілітополь-Новоазовськ, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000763) було виявлено порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме, що водій транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю в населеному пункті 85 км./год. і при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км./год.

Після зупинки транспортного засобу інспектор представився і, пояснив суть правопорушення, причині та підстави зупинки та перевірки документів. Водію були роз'яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор виніс постанову та наклав стягнення нам правопорушника, в якості доказу було долучено фото, на якому зафіксовано державний номерний знак.

Позивач ОСОБА_1 відповідь на відзив відповідача на позов не надавав.

Будь-які клопотання від сторін до суду не надходили.

Суд, вивчивши матеріали справи,оглянувши диск із наданим відеозаписом події розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом достовірно встановлено, що постановою відповідача - інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП Скомороха Олександра Сергійовича від 07 березня 2019 року, серії ЕАВ № 970498, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він, як зазначено у постанові, цього дня, о 13 год. 17 хв., у м. Миколаєві , по вул. Веселинівській, буд. 49, керуючи транспортним засобом CitroenC4, д.н.з. НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 85 км./год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км./год. Швидкість вимірювалась приладом TruCamLTI 20/20, серійний номер ТС000763. Повірка дійсна до 06 грудня 2019 року, чим порушив п. 12.4ПДР України.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукувалася за допомогою спеціального технічного пристрою.

Копія постанови була вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п. п. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку із порушенням ПДР, за перевищення швидкості в межах населеного пункту.

У матеріалах справи наявний фотознімок здійснення сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000763, на якому зафіксований автомобіль із незрозумілим номерним знаком, який неможливо прочитати.

Із наданого відповідачем диску із фотофіксацією місця пригоди, переглянутого у судовому засіданні, постає, що на знімку було зафіксовано автомобіль із державним номерним знаком НОМЕР_1. Натомість, згідно копії постанови, що наявна в матеріалах справи постає, що у постанові відповідача зазначено наступний транспортний засіб -Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1, нащо звертає увагу і позивач.

Судом здійснювалися заходи щодо витребування від відповідача оригіналу постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Однак, оригінал постанови суду не було надано.

Крім того, згідно оскаржуваної постанови, транспортний засіб позивача було зупинено у м. Миколаєві по вул. Веселинівській, 49. З наданого відзиву відповідача щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення постає, що автомобіль позивача рухався по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ і був зупинений екіпажем «Корвет-503» чомусь 27 грудня 2018 року, а не 07 березня 2019 року.

Також, зазначено, що постанову ухвалив інспектор Коротич В.О., а не відповідач по справі інспектор Скоморох О.С. (а.с. 23).

Відповідачем по справі надані численні копії документів щодо самого приладу TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000763 (копія свідоцтва про повірку, копія сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, копія експертного висновку із додатком від 27 вересня 2018 року, копія експертного висновку від 29 липня 2011 року), хоча позивачем по справі не ставилася під сумнів сертифікація даного вимірювального засобу, його повірка та можливість використання.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року N UА-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Прилад, що використовувався відповідачем, пройшов повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року N 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки N 22-01/13779, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 06 грудня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20» виробництва «LaserTechnologyInc.», США, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року N 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов'язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП ОСОБА_7 № 11299/41/2/02-2018 від 04 жовтня 2018 року Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Суд звертає увагу, що позивачем по даній справі оскаржуються дії відповідача щодо порушення його прав під час розгляду справи на місці зупинки. Так, зокрема, позивачем звертається увага, що відповідачем по справі йому не були роз'яснені права, у тому числі і щодо можливості звернутися за правовою допомогою, подання заперечень. Фактично справа по суті не розглядалася.

Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Матеріали справи містять диск лише із записом автомобіля під час його руху, з якого не вбачається номерний знак автомобіля. Відеозапису, здійсненого на нагрудну відеокамеру відповідача, надано не було, що унеможливлює з'ясувати чи було ознайомлено позивача з правами та з доказами правопорушення зафіксованого на TruCAM LTI 20/20 №ТС000763.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі за N 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

У даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що відповідачем було передчасно та незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв'язку із відсутністю доказів на підтвердження вчинення позивачем проступку.

Відповідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач не подав жодні належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення будь-яких незаконних дій із застосуванням фізичного та/або психологічного тиску.

За таких обставин, суд вважає, що постанову відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. необхідно визнати протиправною та скасувати із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 287 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП Скомороха Олександра Сергійовича від 07 березня 2019 року, серії ЕАВ № 970498, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено до Другого Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: