Справа № 0440/6571/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6571/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року (головуючий суддя: Сидоренко Д.В) по адміністративній справі №0440/6571/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1І 30.08.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просить визнати протиправними дії податкового керуючого ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3М щодо складання акту опису майна №54 від 31.07.2018 року та скасувати зазначений акт; зобов'язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області звільнити з податкової застави майно, зазначене в даному акті.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, рішення обґрунтоване правомірністю дій податкового керуючого ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо складання акту опису майна №54 від 31.07.2018 року та відсутності підстав для його скасування через наявність податкового боргу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року відповідає не в повній мірі, а вимоги апеляційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Приписами п.88.1 ст. 88, п. 89.1 - 89.4 ст. 89 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в п. 100.11 ст. 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п. 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Аналогічні приписи визначені також Порядком застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017 року (далі - Порядок №586).

Із матеріалів справи вбачається, що за позивачем ОСОБА_1 станом на лютий 2016 року числився податковий борг з орендної плати фізичних осіб в розмірі 47 199,66 грн.

16.02.2016 року Дніпродзержинською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу №383-23 про сплату ОСОБА_1 зазначеної суми податкового боргу (а.с. 19), та 19.02.2016 року начальником Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №47 про опис майна позивача у податкову заставу (а.с. 23).

Податкову вимогу №383-23 від 16.02.2016 року, рішення №47 від 19.02.2016 року та лист №3153/10/04-03-17-01-08 від 22.02.2016 року про забезпечення доступу податковому керуючому для здійснення опису майна у податкову заставу отримано позивачем 01.03.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с. 13а,14,15).

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що в порушення приписів ст. 89 ПК України та Порядку №586 оскаржуваний акт опису майна №54 від 31.07.2018 року складений податковим керуючим ОСОБА_3, призначеним на цю посаду наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №161-п від 16.01.2018 року, виключно за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2018 року та інформаційних довідок 128948770, 128948434, 128948187, без присутності позивача, понятих, та без визначення балансової вартості майна, що відповідає сумі податкового боргу або його вартості відповідно до приписів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (а.с. 7,18).

Конституційним Судом України у рішенні від 24.03.2005 року № 2-рп/2005 визначено, що розмір податкової застави повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності. Розмірність як елемент принципу справедливості передбачає встановлення публічно-правового обмеження розпорядження активами платника податків за несплату чи несвоєчасну сплату податкового зобов'язання та диференціювання такого обмеження залежно від розміру несплати платником податкового боргу.

Крім того ст. 1 Протоколу № 1 від 20.09.1952 року до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 (зі змінами, внесеними Протоколом № 11 від 11.04.1994 року) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій податкового керуючого ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо складання акту опису майна №54 від 31.07.2018 року, та скасування зазначеного акту опису майна.

Що стосується вимоги позивача щодо покладання зобов'язання на ГУ ДФС у Дніпропетровській області звільнити з податкової застави майно, на яке накладений арешт, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Підпунктами 93.1.1., 93.1.2., 93.1.3., 93.1.4. п. 93.1. ст. 93 ПК України зазначено перелік підстав, у яких майно платника податків звільняється з податкової застави, а саме: з дня отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Оскільки за даними інтегрованої картки платника податків станом на 25.09.2018 року позивачем погашено лише суму податкового боргу в розмірі 48 257,10 грн. , податковий борг ОСОБА_1 складає суму 166 286,67 грн. (а.с.20-22), а тому внаслідок наявності у платника податків несплаченого узгодженого грошового зобов'язання (податкового боргу), відсутні підстави для припинення податкової застави, та задоволення позову в цій частині.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 881 грн.

Оскільки судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, при цьому неправильно застосовані норми матеріального права, це є підставою для скасування прийнятого ним рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року по адміністративній справі № 0440/6571/18 скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії податкового керуючого ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо складання акту опису майна №54 від 31 липня 2018 року та скасувати акт опису майна №54 від 31 липня 2018 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області суму судового збору в розмірі 881 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 лютого 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 3 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай