Справа № 820/155/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2019 р. Справа № 820/155/16

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року по справі № 820/155/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Публічне акціонерне товариство "Дельтабанк"

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Публічне акціонерне товариство "Дельтабанк" про скасування податкового повідомлення - рішення.

21.03.16 р. Київською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подано до Харківського окружного адміністративного суду апеляційну скаргу на зазначену постанову.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 р. апеляційна скарга повернута Державній податковій інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (отримана відповідачем 25.05.16 р., а.с. 152)

На зазначену постанову суду, 02.03.2017 р. Київською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області вдруге подано апеляційну скаргу, до якої додано клопотання про поновлення строку, згідно ст. 102 КАС України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги). Строки визначені ст.186 КАС України в редакції на момент прийняття та оскарження постанови суду першої інстанції відповідачем пропущені.

Діюча на даний час редакція КАС України аналогічна попередній редакції щодо вирішення аналогічних питань.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії , розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.19 р. відмовлено у задоволенні клопотання Київської обєднаної державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху, через пропуск строку на звернення з апеляційною скаргою та наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску строку та обгрунтованих підстав для його поновлення з посиланням на відповідні докази.

28.03.19 р., засобами поштового зв'язку, Київською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області направлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, Київською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 18.03.2019 року.

Таким чином, останній день на усунення недоліків 28.03.2019 року.

В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач зазначає, що незабезпечення реалізації територіальними органами ДФС України права на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду позбавить можливості скасувати незаконні та необгрунтовані судові рішення, негативно вплине на процес забезпечення надходжень до Державного бюджету України чи економію бюджетних коштів. В той же час, за рахунок саме податкових платежів формується більша частина доходів, з яких першочергово кошти спрямовуються на виплати соціально-незахищеним верствам населення (дітям-сиротам, інвалідам, багатодітним сімям), забезпечується фінансування закладів охорони здоровя та освіти, заходів економічного розвитку країни, а також своєчасність виплати заробітної плати, стипендії, інших виплат працівникам бюджетної сфери. Положеннями Закону України від 22.05.2015 року № 484 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01.09.2015 року, органи ДФС України було позбавлено пільги щодо сплати судового збору за подання процесуальних документів до суду. Окрім того, звертають увагу на те, що відповідач не втратив процесуального інтересу до розгляду справи. Цей факт підтверджується наданням платіжного доручення № 545 від 17.03.2017, яким, незважаючи на недостатність фінансування, було сплачено судовий збір. Так, при черговому надходженні коштів на рахунки відповідачем було відібрано справу №820/155/16 для першочергової оплати судового збору, що підтверджується оригіналом платіжного дорученням. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, просять суд захистити інтереси держави визнати поважними причини пропуску та поновити строки на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно з ст. 102 КАС України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вважає вказані у ній підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «ОСОБА_2 проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Окрім того, відповідачем не надано доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб'єкта владних повноважень до виконання процесуального обов'язку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищеозначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Таким чином, відсутність фінансування та несвоєчасна сплата судового збору не можуть бути визнані такими обставинами, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на невтрату інтересу до справи жодним чином не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з дати отримання відповідачем копії ухвали про повернення апеляційної скарги до повторного звернення до суду з апеляційною скаргою 02.03.2017 р. пройшло більше 9 місяців. Сума судового збору є відносно не виликою (5642, 79 грн). А факт сплати цієї суми 17 березня 2017 не може бути підставою поновлення строку.

Крім того, доказів в підтвердження обґрунтування поновлення строку Київська обєднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до клопотання не надає.

Жодних інших обґрунтувань та доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, заявником не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 року не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення процесуального строку.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року по справі № 820/155/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Публічне акціонерне товариство "Дельтабанк" про скасування податкового повідомлення - рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її подписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_2