Справа № 812/18534/13-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2019 року

Київ

справа №812/18534/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4011/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2013 (головуючий суддя - Кармазін О.А.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 (колегія суддів: головуючий суддя - Літвіна Н.М., судді - Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.)

у справі №826/18534/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Коровай»

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Коровай» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) від 04.07.2013.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про помилковість висновків ДПІ, що господарські операції між позивачем та ТОВ «ТД Млинок» реально не виконувались та мали безтоварний характер, тому у відповідача не було підстав для донарахування позивачу грошових зобов'язань та застосування до нього штрафних санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 04.07.2013 №.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та обставини справи.

Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав, що не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2014 відрито касаційне провадження.

15.01.2018 справу, в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства по взаємовідносинах із ТОВ «ТД «Млинок» за лютий 2013 року складено акт від 11.06.2013, в якому викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 185.1 ст.185, п.198.1, п. 198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 66 200 грн.

На цій підставі 04.07.2013 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 99 330 грн., з яких основний платіж - 66 200 грн., штрафні (фінансові) санкції - 33 100 грн.

Свої дії щодо прийняття податкового повідомлення-рішення ДПІ обґрунтовує тим, що укладений між позивачем та ТОВ «ТД «Млинок» договір поставки фактично не виконувався, а його документальне оформлення здійснювалось з метою формування податкових пільг.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2013 між Товариством (Покупець) та ТОВ «ТД «Млинок» (Постачальник) укладено договір поставки, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність позивача борошно та висівки.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового Кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

З огляду на приписи статей 14, 44, 198, 200, 201 Податкового Кодексу України господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, водночас суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ДПІ щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства при формуванні податкових зобов'язань з податку на додану вартість та безтоварність і фіктивність господарського договору поставки, укладеного з ТОВ «ТД «Млинок», спростовано під час розгляду справи.

Так, залученими до матеріалів справи доказами належним чином підтверджено реальність виконання укладеного між позивачем та ТОВ «ТД «Млинок» договору, фактичне отримання позивачем обумовленого вказаним договором товару та його використання у господарській діяльності Товариства - виготовленні хлібобулочних виробів.

При цьому судами першої та апеляційної інстанції надано належну оцінку всім доводам та запереченням наведеними сторонами під час розгляду справи та враховано, що з огляду на приписи частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вищенаведених норм КАС України, ДПІ не надала належних, достатніх та беззаперечних доказів безтоварності та фіктивності господарського договору поставки, укладеного між Товариством та ТОВ «ТД «Млинок», відсутності у останнього об'єктивної можливості виконання обумовлених вказаним договором обов'язків. Не надано відповідачем і доказів притягнення керівництва ТОВ «ТД «Млинок» до кримінальної відповідальності, а самого господарського товариства - до відповідальності за порушення вимог податкового законодавства.

Всі висновки ДПІ з цього приводу ґрунтуються на припущеннях не підтверджених належними та допустимими доказами та зводяться по суті до неправильності формування ТОВ«ТД «Млинок» своєї податкової звітності.

Таким чином, касаційна скарга ДПІ не спростовує правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер