Справа № 754/9532/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/9532/17
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіПанченко О.М.
з участю секретаря Табачука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб»єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення суду, зобов»язання надати звіт про виконання постанови суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб»єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення суду. Просив суд про зобов»язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом місяця після набрання законної сили рішення по даній справі надати суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року по справі №854/9532/17 за його позовом; визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв»язку із невиконанням постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року по справі №754/9532/17 за його позовом, яка полягає у не проведенні йому фактичної виплати пенсії з 01.04.2017 року та призупиненні виплати пенсії з 01.06.2018 року; зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на протязі місяця після набрання законної сили судового рішення по даній справі виконати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року по справі №754/9532/17, виплативши нараховану на підставі даного судового рішення пенсію за період з 01.04.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 72 235.80 грн. та поновити виплату йому пенсії з 01.06.2018 року.

В судове засідання 05.042019 року заявник ОСОБА_3 не з»явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи.

Представники Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві та Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду невідомі. Про день та час розгляду заяви повідомлені судом належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, зобов»язано Лівобережне об»єднань управління ПФУ в м. Києві поновити ОСОБА_3 виплату пенсії з 01.04.2017 року, стягнуто з Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві судовий збір в розмірі 640.00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 року у задоволенні клопотання Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 року апеляційну скаргу Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 року апеляційну скаргу Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві повернуто особі, яка її подала.

В подальшому, 18.09.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва було задоволено заяву ОСОБА_3 та замінено сторону у виконавчому провадженні, змінено боржника з Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві на Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше. Частина 1 зазначеної статті передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі, а також у тому ж судовому засіданні, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов'язків згідно із судовим рішенням та можливості суб'єкта владних повноважень їх виконати.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який, в разі неподання такого звіту, ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.

Між тим, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року на відповідача не було покладено обов'язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії". Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини", "Ліпісвіцька проти України".

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов'язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід'ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов'язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13.03.2017 вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов'язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено чітких вимог до інформації, яку має містити звіт про виконання судового рішення. Разом з тим, виходячи із самого поняття він має містити, зокрема інформацію щодо стану виконання судового рішення, відомості щодо дій вчинених відповідачем на виконання судового рішення, причини невиконання (лише часткового виконання) з додаванням документів на підтвердження викладених обставин.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм випливає, що судовий контроль здійснюється шляхом вказівки у судовому рішення про зобов'язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання рішення. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року не встановлено судового контролю за виконання судового рішення шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вирішення питання про встановлення судового контролю за виконання рішення суб'єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого судового рішення. При цьому висновок про встановлення судового контролю зазначається в його резолютивній частині.

Покладення зобов'язання на відповідача надання суду Звіту про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду, і це право суддя використовує з урахуванням особистого бачення щодо можливості ігнорування суб'єктом владних повноважень ухвалених процесуальних документів. Зобов»язувати надавати Звіт про виконання рішення необхідно лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимогам суду, що у даному випадку встановлено не було.

Крім того, вимоги заяви про виплату нарахованої заявнику на підставі судового рішення пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 72 235.80 грн. та поновлення виплати йому пенсії з 01.06.2018 року є самостійними позовними вимогами і жодним чином не обґрунтовані заявником в рамках розгляду його заяви про зобов»язання ГУПФУ в м. Києві надати суду звіт про виконання постанови суду.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб»єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення суду, зобов»язання надати звіт про виконання постанови суду, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 383 КАС України, суд:

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району м. Києва про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб»єктом владних повноважень Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення суду, зобов»язання надати звіт про виконання постанови суду, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали буде складено 05.04.2019 року.

Суддя Деснянського районного суду

м. Києва О.М. Панченко