Справа № 826/5005/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2019 року № 826/5005/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - позивач, ТОВ «Споживчий центр») з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №000010 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 09.02.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем прийнято рішення за відсутності повноважень відповідача та відсутності порушення, оскільки спірний щит на фасаді не є рекламою, оскільки містить знак для товарів і послуг. Також позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем всупереч мораторію на проведення заходів державного нагляду та контролю, а також відкриття справи про порушення без перевірки достовірності інформації та висновків про наявність порушення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2018 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в яких зазначив про необґрунтованість позовних вимог, стверджуючи, що відповідач в установленому порядку порушив справу про порушення позивачем законодавства про рекламу та за результатами її розгляду правомірно прийняв рішення про накладення штрафу на позивача.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області, у відповідності до п.46 типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, отримано інформацію від Харківської міської ради про невиконання вимоги усунення порушень у визначених строк. Згідно рішення від 19.07.2017 №460 про демонтажу спеціальних конструкцій, які розміщені на території м. Харкова з порушенням законодавства про рекламу виявлено, що розміщена ТОВ «Споживчий центр» зовнішня реклама щит на фасаді «ШвидкоГроші» за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 містить ознаки порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

На підставі викладеного, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області надіслано ТОВ «Споживчий центр» вимогу, якою витребувано належним чином завірені копії: свідоцтва про державну реєстрацію, або виписки з ЄДРПОУ; договір оренди приміщення; договір з розміщувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інші документи, що мають відношення до справи та пояснення.

В подальшому, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області склало протокол про порушення законодавства про рекламу №42 від 11.09.2017 по відношенню до ТОВ «Споживчий центр», яким встановлено, що реклама щит на фасаді «ШвидкоГроші» за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 розміщена з ознаками порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

При цьому, у зв'язку з виявленням порушень, а також те, що ТОВ «Споживчий центр» зареєстроване у м. Києві, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області надіслано усі матеріали справи для подальшого розгляду та прийняття рішення про накладення штрафу відповідно до вимог чинного законодавства до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

У свою чергу, відповідно до статті 26 Закону України «Про рекламу», постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 «Про затвердження порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу» Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві направлено вимогу від 06.10.2017 №06.1/13294 ТОВ «Споживчий центр» про надання документів та письмових пояснень щодо виявлених ознак порушень законодавства про рекламу, на який ТОВ «Споживчий центр» відповіді не надано.

Листом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 16.11.2017 №14.1/15545 ТОВ «Споживчий центр» повідомлено про дату та час розгляду справи про ознаки порушення законодавства про рекламу на 30.11.2017 о 15:00.

Зважаючи на клопотання ТОВ «Споживчий центр» від 22.11.2017 №1010 розгляд справи відкладено на 31.01.2018 о 12:00.

14 грудня 2017 року відповідачем складено протокол про порушення законодавства про рекламу відносно ТОВ «Споживчий центр», з ознаками порушення вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про рекламу».

Відповідачем прийнято рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу відносно позивача від 18.12.2017 та призначено на 31.01.2018.

Станом на 31.01.2018 письмові пояснення, запитувані документи для прийняття управління рішення позивачем не надано, уповноважені особи ТОВ «Споживчий центр» на засідання розгляду по справі не з'явилась.

31 січня 2018 року відбулося засідання Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відносно позивача, яке оформлене протоколом, з рішенням внести на розгляд керівництву Головного управління попередні висновки та матеріали справи для прийняття рішення.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09.02.2018 №000010 на позивача накладено штраф у розмірі 5083,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про накладення штрафу, позивачем подано відповідний адміністративний позов до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до абзацу 2 частин першої статті 26 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням законодавства України про рекламу у межах своїх повноважень здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Згідно із п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, яка реалізує, зокрема, політику державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (п.7 Положення).

В своїй діяльності відповідач керується, зокрема, Законами України «Про захист прав споживачів» та «Про рекламу».

Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України «Про рекламу», також цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, здійснюють Держпродспоживслужба та її територіальні органи.

На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю (абз.1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»).

Крім того, територіальні органи Держпродспоживслужби мають право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами (абз. 2 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»).

Органи державної влади зобов'язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п'ять робочих днів до дати розгляду справи (абз. 3 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Частиною 6 ст. 27 вказаного Закону встановлено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу, врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693.

Відповідно до пункту 9 Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол про порушення законодавства про рекламу, складений, зокрема, Держспоживінспекції України або її територіальних органів.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи (пункт 11 Порядку).

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці (пункт 12 Порядку).

Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк (пункт 10 Порядку).

Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи (пункт 16 Порядку).

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (пункт 18 Порядку).

Системний аналіз наведених норм законодавчих актів є передумовою для висновку про те, що контроль за відповідністю підстав розміщення реклами вимогам чинного законодавства здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про рекламу», постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, тобто спеціальними нормативно-правовими актами.

Отже, в даному випадку посадова особа відповідача повинна скласти протокол про порушення законодавства про рекламу, перевірити відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження та в разі необхідності витребувати документи, усні чи письмові пояснення та іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу.

Слід зазначити, що оскільки ТОВ «Споживчий центр» зареєстроване у м. Києві, склавши за місцем вчинення порушення (м. Харків, вул. Камська, 2) у відповідності до п.10 Порядку протокол про порушення законодавства про рекламу №42 від 11.09.2017, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області усі матеріали справи надіслано до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві для подальшого розгляду та прийняття відповідного рішення.

Відтак твердження позивача про те, що у відповідача були відсутні повноваження розглядати справу про порушення законодавства про рекламу по відношенню до нього, є необґрунтованими та є такими, що відповідають приписам чинного законодавства.

Окрім того, виходячи з аналізу вказаних правових норм, здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про рекламу не є перевіркою діяльності суб'єкта господарювання та не підпадає під дію Закону України «Про основні засади держаного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; перевірка відповідності підстав розміщення реклами вимогам чинного законодавства здійснюється в порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26.05.2004, на підставі Закону України «Про рекламу».

Беручи до уваги зазначене, суд не може погодитися з посиланням позивача на порушення вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», в тому числі, і на порушення мораторію на проведення перевірок суб'єктів господарювання, оскільки здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про рекламу не є перевіркою діяльності суб'єкта господарювання та не підпадає під дію Закону України «Про основні засади держаного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено порядку проведення перевірки.

Щодо суті виявленого відповідачем порушення позивачем законодавства про рекламу необхідно зазначити про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцем Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області відносно ТОВ «Споживчий центр» складено протокол № 42 від 11.09.2017 про порушення законодавства про рекламу, в якому зафіксовано факт розміщення по вул. Камська, 2 у м. Харкові зовнішньої реклами, а саме: рекламний щит «ШвидкоГроші» на фасаді будинку без спеціально оформленого дозволу на розміщення, чим порушено ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Згідно визначень, викладених у статті 1 Закону України «Про рекламу»:

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Стаття 9 Закону України «Про рекламу» визначає правила ідентифікації реклами.

Так, відповідно до вимог вказаної норми Закону реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Реклама у теле- і радіопередачах, програмах повинна бути чітко відокремлена від інших програм, передач на їх початку і наприкінці за допомогою аудіо-, відео-, комбінованих засобів, титрів, рекламного логотипу або коментарів ведучих з використанням слова "реклама".

Інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою і має бути вміщений під рубрикою «Реклама» чи «На правах реклами».

Прихована реклама забороняється.

Цією ж нормою однозначно закріплено, що не є рекламою в розумінні Закону України «Про рекламу».

Так, логотип телерадіоорганізації, яка здійснює трансляцію програм, передач, не вважається рекламою.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Відповідно до пунктів 48, 49 Типових правил вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

З наведених норм слідує, що вивіска чи табличка має відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальна площа не повинна перевищувати 3 кв.м.; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 02.08.2018 по справі №814/2539/14.

З протоколу засідання Головного управління Держпродспожислужби в Харківській області від 11.09.2017 стосовно справи про правопорушення законодавства про рекламу вбачається, що за результатами розгляду справи встановлено розповсюдження ТОВ «Споживчий центр» зовнішньої реклами з рекламним сюжетом з умовною назвою «ШвидкоГроші», яка розміщена на фасаді будинку по вул. Камська, 2 у м. Харкові без відповідного дозволу органу виконавчої влади, що є порушенням вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцем Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області відносно ТОВ «Споживчий центр» складено протокол № 42 від 11.09.2017 про порушення законодавства про рекламу, в якому зафіксовано факт розміщення по вул. Камська, 2 у м. Харкові зовнішньої реклами, а саме: щит «ШвидкоГроші» на фасаді будинку без спеціально оформленого дозволу на розміщення, чим порушено частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

Зазначена зовнішня реклама містить в собі інформацію не лише про найменування зареєстрованого знака для товарів і послуг, а й інформацію, яка призначена (покликана) сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес до такого товару (послуги). У рекламному сюжеті з умовною навою «ШвидкоГроші» до відома споживачів реклами доводиться інформація про можливість отримання готівки: гроші до зарплати, готівкою одразу 5000 грн., номер телефону та електронна адреса

Фото зазначених засобів зовнішньої реклами містяться в попередньому висновку за результатами розгляду справи відносно ТОВ «Споживчий центр», складеного начальником управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області.

Сам факт розміщення позивачем згаданих вивіски та таблички з указаним змістом за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 не заперечується, що підтверджується змістом позовної заяви та іншими матеріалами справи, натомість заперечується висновок відповідача що ці вивіска та табличка є зовнішньою рекламною.

З матеріалів справи вбачається, що зображення знака «ШвидкоГроші» зареєстроване Державною службою інтелектуальної власності України. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сорок два» відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг від 25.01.2012 № 150732.

Згідно з рішенням Державної служби інтелектуальної власності України свідоцтво від 25.01.2012 № 150732 про реєстрацію знаку для товарів і послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Сорок два» передано новому власнику компанії Салемор Холдінг Лімітед (Salemor Holding Limited).

У подальшому компанія Салемор Холдінг Лімітед (Salemor Holding Limited) відповідно до ліцензійного договору від 27.09.2016 передала ТОВ «Споживчий центр» ліцензію - невиключне право (дозвіл) використовувати торговельну марку, а саме - виключне право на товарний знак № 150732.

Дійсно, в частині слів «ШвидкоГроші» це є зображення знаку для товарів і послуг згідно вказаного вище свідоцтва.

Проте, решта інформації за своєю суттю є інформацією призначеною (покликаною) сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес до товару/послуги «ШвидкоГроші», тобто є рекламою у розумінні статті 1 Закону України «Про рекламу».

Таким чином, спеціальна конструкція «ШвидкоГроші» є рекламною вивіскою і вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на її розміщення.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, та вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем рішення №000010 від 09.02.2018 про накладення штрафу за порушення вимог законодавства України про рекламу.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» відповідачем неодноразово направлялись вимоги щодо надання необхідних документів для здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу.

Разом з тим, документи, які вимагав надати відповідач, позивачем не надавалися. При цьому, позивач стверджував, що вказана інформація не є рекламою, а являється інформаційною табличкою та/або вивіскою.

Статтею 27 Закону України «Про рекламу» передбачено відповідальність за порушення законодавства про рекламу.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що у зв'язку з тим, що Головним управлінням неможливо було встановити вартість реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, до позивача було застосовано штраф у розмірі не п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами, а застосовано штраф у розмірі 299 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 5 083 грн.

Ураховуючи наведені правові норми, порушення законодавства про рекламу та ненадання позивачем інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, відповідач правомірно застосував до позивача штраф у розмірі 5 083 грн.

Відтак, оскаржуване рішення Головного управління Дерпродспоживслужби в м. Києві від 09.02.2018 №000010 є правильним по суті і винесене відповідачем в межах компетенції, визначеної законом.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку позивачем в порядку виконання обов'язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову.

За вказаних обставин, виходячи з аналізу правових норм та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що при винесенні рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, код 37356833) відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.А. Качур