Справа № 375/1523/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа №375/1523/16-а

провадження №К/9901/30365/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 (колегія у складі суддів Карпушової О.В., Кобаля М.І., Кучми А.Ю.)

у справі №375/1523/16

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області про:

а) визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру»;

б) зобов'язання здійснити призначення йому пенсії за вислугу років з 13.06.2016 в розмірі 90% від середнього заробітку, без обмежень граничного розміру на підставі ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

2. Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 16.01.2017 позов задоволено.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 13.06.2016 призначено пенсію за вислугою років у розмірі 60% від суми його місячної заробітної плати, до якої включено всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а з 01.01.11 - страхові внески на загальнообов»якове державне пенсійне страхування.

6. 23.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про збільшення розміру призначеної йому пенсії з 60% до 90% від суми його місячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії підряд перед зверненням за пенсією на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001.

7. Листом від 01.12.2016 Управління пенсійного фонду України у Рокитнянському районі відмовило позивачу у збільшенні розміру призначеної йому пенсії посилаючись на те, що Закон України «Про прокуратуру», на який посилається заявник, втратив чинність з 15.07.2015.

8. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перебуваючи на службі в органах прокуратури, позивач отримав законне право на отримання пенсії за вислугу років за наявності 20-річного стажу відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII.

10. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з 15.07.2015 норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XIІ втратили чинність а порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури врегульовано статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У даному випадку, на думку позивача, Пенсійний фонд незаконно обмежує його право на призначення пенсії у розмірі 90% від суми його місячної заробітної плати, як це було передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XIІ.

12. Відповідач проти задоволення касаційної скарги заперечив та зазначив, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального чи процесуального права.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

14. 15.07.2015 набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

15. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

16. Тобто, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії (червень 2016 року) ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, яка регулювала порядок призначення та перерахунку пенсій, втратила чинність.

17. Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії в червні 2016 року спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VI.

18. За змістом з ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII пенсія працівника прокуратури призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

19. Як встановлено судами та не заперечується позивачем, пенсія йому призначена саме в розмірі 60 відсотків від суми його місячної заробітної плати.

20. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що в даному випадку Пенсійний орган правомірно діяв відповідно до чинного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VI.

21. Щодо посилань позивача на порушення відповідачем його конституційних прав, колегія суддів зазначає наступне.

22. Відповідно до ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

23. У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

24. У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

25. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів..

26. Крім того, у Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

27. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

28. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

29. У контексті спору Верховний Суд дійшов висновку, що у зв'язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на призначення пенсії у більшому відсотковому розмірі не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Відмова відповідача призначити позивачу пенсію за нормами закону, що втратив чинність, не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком такої відмови не стало позбавлення права позивача на пенсію взагалі.

30. Враховуючи наведені положення чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за нормами закону, що втратив чинність, орган Пенсійного фонду України не діяв протиправно.

31. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

32. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 у справі №375/1523/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб