Справа № 193/1752/18
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/10/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

05 квітня 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кащук Д.А.,

за участі:

секретаря судового засідання - Кудрявцевій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 патрульної поліції в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа -Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафісковане не в автоматичному режимі серії ВР №130636 від 12.12.2018 року та про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 патрульної поліції в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа -Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафісковане не в автоматичному режимі серії ВР №130636 від 12.12.2018 року та про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою № 130636 серії ВР від 12.12.2018 року до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення п. 9.8 ПДР - рухався з вимкненим ближнім світом фар, поза населеним пунктом. При перевірці документів було помічено, що транспортний засіб має шини, залишкова висота малюнку протектора яких менше 1,6 мм, чим порушив п.п.31.4.5а ПДР.

З вказаною постановою не згоден, вважає її такою, що прийнята протиправно, оскільки жодних доказів на вчинення позивачем правопорушення не містить.

Позивач в судове засідання не прибув, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав відзив з якого вбачається, що під час патрулювання 12.12.2018 року на автошляху траса Н-11 Софіївського району Дніпропетровської області був помічений транспортний засіб Fiat Punto д.н.з ВН1698СІ, водій якого рухався з вимкненим ближнім світлом фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 ПДР. На відео №...1624 на 01.16 хв. зафіксовано, що на колесі автомобіля яким керував позивач взагалі відсутній малюнок протектору, тому він фізично не мав можливості зробити замір. Після з'ясування усіх фактичних даних ним біло встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме порушення водієм правил керування транспортним засобом, а саме маючи технічні несправності, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому просить відмовити позивачу в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 130636 від 12.12.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Підставою для накладення стягнення, є те, що ОСОБА_1 12.12.2018 року 09:35 год. керував ТЗ Fiat Punto д.н.з ВН1698СІ, та рухався з вимкненим ближнім світлом фар, поза населеним пунктом, чим порушив п.п.9,8 ПДР України, при перевірці документів, було помічено зо ТЗ має шини залишкова висота малюнку протектора яких менше 1,6 мм, чим порушив п.п.31.4.5 а, що є порушенням ч. 1 ст. 121 КУпАП. За вказане правопорушення до позивача застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Пояснення правопорушника в постанові не зазначені, до постанови пояснень не додано.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.1. Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У відповідності до п.п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс;

Згідно п. 31.5 Правил дорожнього руху у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.4 цих правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з того, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов'язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб'єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

Таким чином, в порушення ст.77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав жодних доказів правомірності прийнятого ним рішення, доказів фіксування допущеного правопорушення, оскільки факт порушення п. 31.4.5 «а» ПДР, та як наслідок наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП залежить від встановленого фізичного стану протектору шин на ТЗ, тобто об'єктів які підлягають вимірюванню, можуть бути виміряні та встановлені, фізично зафіксовані на відповідних носіях, чого зроблено не було.

Крім того, дослідивши запис з відеореєстратора патрульного поліцейського встановлено, що запис починається з моменту того, як автомобіль стоїть в статичному стані і поліцейський розпочав розгляд адміністративної справи, тобто відеодоказів, що підтверджують безперервність відеозйомки від моменту руху автомобіля до його зупинки і подальших дій щодо розгляду адміністративної справи на розгляд суду не подано.

Як вбачається з матеріалів справи, в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №130636 від 12 грудня 2018 року зазначено пристрій, за допомогою якого зафіксовано адміністративне правопорушення вчинене позивачем за ч.2 ст.121 КУпАП (кам. АЕ 00233), відеозапис з якого надано на розгляд суду на його вимогу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі» такий пристрій, з метою «попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб». При цьому «інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці».

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневій перевірці; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказанцій інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Тобто, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в обгрунтування поданих заперечень подано два диски, один з яких містить рух транспортних засобів по автодорозі, а інший розпочинається з моменту огляду шин патрульним поліцейським, що є порушенням принципу безперервності відеозйомки вчиненого порушення від його початку до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі дії патрульного поліцейського прямо порушують вимоги наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Згідно статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, в силу вище зазначених положень статті 74 КАС України відеозапис з камери поліцейського є недопустимим доказом, а тому суд надані відповідачем докази (відеозапис з камери поліцейського) до уваги не приймає.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 патрульної поліції в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа -Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафісковане не в автоматичному режимі серії ВР №130636 від 12.12.2018 року та про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовільнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.12.2018 року серії ВР № 130636.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А.Кащук